Провадження №2/369/5464/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі №369/12450/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про припинення трудових правовідносин, стягнення сум належних при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, витребування трудової книжки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про припинення трудових правовідносин, стягнення сум належних при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, витребування трудової книжки.

Розглянувши матеріали позовної заяви вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 95, 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем в поданій позовній заяві до суду зазначається, що судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не сплачений на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються , зокрема: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. ст. 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» відносить до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18).

Крім цього до правового висновку, який міститься в постанові ВП ВС від 18 березня 2020 року №711/4010/13-ц (14-429цс19), вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури (близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60)).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100.

Щодо клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до ухвалення судового рішення слід зазначити наступне.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Частина 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік осіб та умов, за яких суд може відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до вищенаведеного, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням, відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд звертає увагу, що позивач подала клопотання про відстрочення сплати судового збору посилаючись на скрутне матеріальне становище, проте з матеріалів справи вбачається, що розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

За викладених обставин клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Крім цього слід зазначити, що підлягає сплаті судовий збір за вимогу про припинення трудових правовідносин, як вимога немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.).

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, порядку його сплати та зміст та обсяг позовних вимог, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та за вимогу немайнового характеру про припинення трудових правовідносин.

Судовий збір має бути сплачений на розрахунковий рахунок UA0010790, отримувач ГУК у Київ.обл/Вишнева міс./22030101, код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм.. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989.

Таким чином в порушення вимог наведених положень, до матеріалів позовної заяви позивачами не додано квитанції про сплату судового збору.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з положень ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну №369/12450/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про припинення трудових правовідносин, стягнення сум, належних при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, витребування трудової книжки - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити про необхідність усунення недоліків шляхом направлення позивачу копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.О. Фінагеєва