П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Київ

Справа № 372/2118/20

Провадження № 22-ц/824/12329/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 06 жовтня 2021 року

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивачі Приватне акціонерне товариство «Обухівське»

відповідачі Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Роза-Л»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Обухівське», на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПрАТ «Обухівське» звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. В позові просив визнати незаконним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :05:005:0003 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки :05:005:0003 шляхом визнання недійсним Наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-11160/15-16-сг від 03.06.2016 року та визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0003, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «РОЗА -Л», стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимого посилався на те, що позивач ПрАТ «Обухівське» є правонаступником ВАТ «Обухівське», яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 року № 14-25-7/1 шляхом перетворення державного підприємства радгоспу-комбінату «Обухівський» у ВАТ «Обухівське». Позивач є законним землекористувачем земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться в межах Обухівської міської ради, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, в межах планів користувань, що посвідчені відповідними Державними актами. Передача у приватну власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки здійснена в порушення вимог земельного законодавства, а саме ст. 79-1 ЗК України, ч. 5 ст. 5, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ст. 24, 25 та п. 2 Розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень», Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ України від 17.10.2012 року № 1051, Закону України «Про землеустрій», без згоди позивача, під час дії судової заборони на вчинення дій, в тому числі реєстраційних, відносно спірної земельної ділянки.

Рішенням Обухівського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Обухівське» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що надання земельних ділянок членам ПрАТ «Обухівське» у власність може здійснюватися за проектом приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, без розроблення іншого виду документації із землеустрою, суперечить вимогам ст. 79-1 ЗК України, ст. ст. 21, 22, 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.ст. 20, 25, 49-1, 49, 50 Закону України «Про землеустрій».

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутність підстави для припинення права постійного користування у зв`язку з приватизацією спірних земель є певною колізією земельного законодавства та фактично звужує гарантоване право фізичних осіб набути право власності на земельні частки (паї).

Звертає увагу й на те, що з володіння ПрАТ «Обухівське» спірні земельні ділянки у встановленому законом порядку не вибували, оскільки рішень про припинення права постійного користування позивача, про розпаювання земель позивача та про вилучення з володіння позивача державних земель не приймалося.

Також посилається, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) щодо земель ПрАТ «Обухівське» не розроблявся.

Зауважує, що судом першої інстанції проігноровано те, що спірна земельна ділянка була зареєстрована, а оскаржуваний наказ виданий відповідачем всупереч дії судової заборони.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Обухівське» Школьна К.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Роза-Л», Клапчук Ф.П. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

ГУ Держгеокадастру в Київській області та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідачів ГУ Дергеокадастру в Київській області та ОСОБА_1 , яка згідно відмітки поштового відділення відмовилася отримувати судову повістку, про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ГУ Держгеокадатру у Київській області та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до п.1.1 Статуту затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів від 20 грудня 2019 року ПАТ «Обухівське» засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05 травня 2006 року шляхом перетворення державного підприємства радгосп-комбінат «Обухівське» у Відкрите акціонерне товариство «Обухівське» відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про господарські товариства». Відкрите акціонерне товариство «Обухівське» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Обухівське» рішенням Загальних зборів акціонерів від 18 жовтня 2013 року у зв`язку з приведенням діяльності Товариства у відповідність із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства». Публічне акціонерне товариство «Обухівське» було перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Обухівське» рішенням загальних зборів акціонерів від 20 грудня 2019 року у зв`язку з приведенням діяльності Товариства у відповідність із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства». Приватне акціонерне товариство «Обухівське» є правонаступником всіх прав і обов`язків радгоспу-комбінату «Обухівський».

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16 лютого 1996 року радгоспу-комбінату «Обухівський» надано право на постійне користування земельною ділянкою площею 1327,0 га на території Нещерівської сільської ради для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Нещерівської сільської ради від 01.12.1995 року.

28 березня 2012 року Обухівська районна державна адміністрація розпорядженням № 385 надала дозвіл на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської ради Першотравенської та Нещерівської сільських рад.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24 червня 2014 року визнано недійсним рішення Обухівської районної ради від 27 грудня 2013 року «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської ради, Першотравенської та Нещерівської сільських рад.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08 грудня 2015 року №365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Прешотравеньскої сільських рад» затверджено проект приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське», розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2014 року заборонено Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» на підставі державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003262, 003263, 003264.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 року зазначену ухвалу скасовано.

Згідно копії Наказу «Про надання земельної ділянки у власність), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №121029413 від 18.04.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області 03 червня 2016 року видано наказ про надання земельної ділянки у власність№10-11160/15-16-сг ОСОБА_1 (земельна ділянка площею 3,5037 га кадастровий номер :05:005:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою Київська обл., Обухівський р., с/рада Нещерівська.

В подальшому ОСОБА_1 та ТОВ «Роза-Л» укладено договір оренди земельної ділянки на підставі якого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки №:05:005:0003 зареєстровано право оренди за ТОВ «Роза-Л» за номером запису про інше речове право 23897880 від 08 грудня 2017 року.

На звернення ПАТ «Обухівське» Державним підприємством «Київський науково-дослідний проектний інститут землеустрою» надано інформацію, що спірна земельна ділянка знаходиться на територіях Першотравенської, Нещерівської сільських рад, а також Обухівської міської ради в межах земельних ділянок, що належать ПАТ «Обухівське» на праві користування на підставі державних актів.

Відповідно до листа управління Держгеокадастру в Обухівському районі від 29 вересня 2016 року право постійного користування земельними ділянками радгоспу-комбінату «Обухівський» (ПАТ «Обухівське») не припинялось.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м, Києві від 29.11.2017 тимчасово вилучено оригінал проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів.

В проекті приватизації земель ПАТ «Обухівське» виготовленому ФОП ОСОБА_2 наявні, зокрема, розпорядження Обухівської РДА «Про затвердження проекту приватизації від 08.12.2015; заява Голови правління ПАТ «Обухівське» про виготовлення проекту землеустрою від 28.05.2012; технічне завдання від 02.12.2013; розпорядження Обухівської РДА «Про надання дозволу на розроблення проекту від 28.12.2012; довідки; висновки про погодження проекту землеустрою; умови відведення; розпорядження Обухівської РДА «Про погодження проекту приватизації від 15.11.2013; схеми розташування земельних ділянок; акти про встановлення в натурі меж земельних ділянок; рішення Першотравенської сільської ради «Про погодження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» від 20.11.2013; рішення загальних зборів ПАТ «Обухівське» від 30.11.2013, відповідно до якого прийнято рішення про звернення до Обухівської районної ради з клопотанням про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське»; абриси земельних ділянок; кадастрові плани; Статут ПАТ «Обухівське», список членів; висновок державної експертизи землевпорядної документації від 25.12.2013; рішення Обухівської районної ради «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» від 27.12.2013.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Укарїни «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно листа Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 13 лютого 2018 року №01/10-05/118 земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0003 знаходиться в межах земельної ділянки, що належить ПАТ «Обухівське» на підставі Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003262, №003263, №003264, виданих Першотравенською, Нещерівською сільськими радами та Обухівською міською радою. (т.1 а.с. 33).

Отже, зазначеним вище листом Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» підтверджується накладення спірної земельної ділянки із земельними ділянками, що належать ПАТ «Обухівське» на підставі Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003262, №003263, №003264.

Із Витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області 29 березня 2016 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0003 на підставі Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), виготовленого 25 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_2 , (т.1 а.с. 23-25)

Однак, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначеної у Витягу з державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки, не розроблявся і позивачем не погоджувався.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки;матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Оскільки державному реєстратору не було надано оригіналу землевпорядної документації, державний кадастровий реєстратор, який здійснював державну реєстрацію земельних ділянок (що входить до складу Відповідача відповідно до пункту 4 та 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2012 р. №1051), протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви був зобов`язаний встановити невідповідність документів вимогам законодавства та відмовити заявникові у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки в порядку частини 5 та 6 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Частиною 3 статті 25 Закону України «Про землеустрій» встановлюється, що види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом, а чистиною 2 даного закону перелічено вичерпний перелік видів документації із землеустрою: а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб; е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); з) робочі проекти землеустрою; и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Із наведеного вище вбачається, що не існує такого виду документації із землеустрою як Додаток до проекту приватизації, а реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0003 здійснена без відповідної документації із землеустрою, що суперечить ст.20 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема: пункт «в» надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Частиною 1 статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного Кодексу України Земельна ділянка як об`єкт права власності визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Законом виключено можливість вносити відомості до державного земельного кадастру про земельну ділянку, що формується без документації із землеустрою, оскільки така дія призводить до порушення основних принципів, на яких базується Державний земельний кадастр: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання (стаття 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр»), а відомості, внесені до Державного земельного кадастру без землевпорядної документації, не матимуть правових наслідків, оскільки відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях, у разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Враховуючи, що землевпорядна документація на спірну земельну ділянку за кадастровим номером :05:005:000 не була розроблена та затверджена у встановленому законом порядку до цього часу, не відбулося і встановлення меж земельної ділянки у відповідності до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, відповідно до пункту 3.12 якої дана процедура повинна здійснюватися у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, а відповідно до пункту 2.1 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 3.5 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, встановлено, що межі земельних ділянок, що виділяються власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), які будуть використовуватись їх власниками самостійно, закріплюються межовими знаками кожна окремо. Вказані земельні ділянки, які їх власники або інші особи будуть використовувати єдиним масивом, закріплюються межовими знаками лише по окружній межі єдиного масиву. Формування ж єдиних масивів земельних ділянок передбачено статтею 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якою встановлено Особам, які мають право на виділення їм у натурі (на місцевості) двох чи більше земельних часток (паїв) із земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, земельні ділянки за їх бажанням виділяються єдиним масивом. Громадянам (подружжю) та іншим особам, які подали до відповідної сільської, селищної, міської ради спільну заяву чи клопотання, підписані кожним із них, про виділення в натурі (на місцевості) належних їм земельних часток (паїв) єдиним масивом, виділяється одна земельна ділянка у спільну власність.

Однак, даний спір стосується окремої земельної ділянки, розташованої не в єдиному масиві, а матеріалами справи встановлено, що проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) всупереч закону не розроблялося.

При відсутності визначених меж земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0003 дана земельна ділянка не може бути об`єктом цивільних прав у розумінні статті 79 ЗК України.

Отже, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0003 була здійснена з порушенням ст. 79-1 ЗК України, ч. 5 ст. 5, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ст. 24, 25 та п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» з порушенням основного принципу, на якому базується Державний земельний кадастр, передбачений статтею 3, а саме, внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та статті 79-1 ЗК України, з порушенням Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2012 р. №1051, та Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області був виданий наказ №10-11160/15-16-сг від 03.06.2016 про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за кадастровим номером :05:005:0003 (т.1 а.с. 27).

У подальшому на підставі даного наказу було зареєстровано право власності спірної земельної ділянки за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 23).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗК України площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

Таким чином, законодавець чітко зазначає, що передаються у власність землі, що перебували (в минулому значенні), а не перебувають (зараз) в постійному користуванні сільськогосподарського підприємства. Тобто, в приватну власність працівникам та пенсіонерам передаються землі, на які право постійного користування сільськогосподарського підприємства припинено у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 118 ЗК України передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пункт «б» частини 3 статті 116 ЗК України передбачає передачу земельних ділянок у власність громадян, в тому числі внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

При цьому, частина 5 статті 116 ЗК України чітко визначає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Слід зазначити, що не існує підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку з приватизацією даних земель.

Статтями 142-148 ЗК України передбачений порядок припинення прав на землю, який в будь-якому випадку має здійснюватися шляхом прийняття уповноваженим органом відповідного рішення.

Статтею 149 ЗК України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Однак, відповідач розпорядився спірною земельною ділянкою без вилучення її з постійного користування позивача, що підтверджується, зокрема, листом Управління Держгеокадастру в Обухівському районі до Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про надання інформації» №14-1003-99.3-4891/2-16 від 29.09.2016 року, в якому вказано, що право постійного користування земельними ділянками радгоспу-комбінату «Обухівський» (ПАТ «Обухівське»), які передбачені проектом приватизації земель до виділення як земельні частки (паї) загальною площею 3068,73 га та для створення резервного фонду площею 541,54 га, право на які посвідчено Державними актами на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003262 від 13.02.1996 року, серії ІІ-КВ № 003263 від 13.02.1996 року, серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996 радгоспу-комбінату «Обухівський», - не припинялося (т.1 а.с. 34).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14, у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому ненабуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 ЗК України 2001 року.

Таким чином, наказ про надання земельних ділянок у власність ОСОБА_1 прийнятий з порушенням ст. ст. 116, 141, 142-148, 149 ЗК України, а тому позовні вимоги про визнання недійсними наказів про передання земельних ділянок у власність громадянам підлягають задоволенню.

Крім того, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2014 року в справі №911/2149/14 заяву ПАТ «Обухівське» про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено, заборонено Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, розробки проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні Публічного акціонерного товариства «Обухівське» на підставі: Державного акта на право постійного користування землею №003262, виданого 13.02.1996 Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області; Державного акта на право постійного користування землею №003263, виданого 13.02.1996 Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області; Державного акта на право постійного користування землею №003264, виданого 19.02.1996 Обухівською міською радою Обухівського району Київської області.

Відповідно до резолютивної частини ухвали, остання набирає законної сили з дня її винесення судом і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом зі строком пред`явлення до виконання до 05.06.2015 року.

Незважаючи на те, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області не є правонаступником Головного управління Держземагенства у Київській області, встановлена судом заборона на вчинення передбачених в ухвалі суду дій стосується також відповідача у даній справі, який наділений повноваженнями, що раніше належали Головному управлінню Держземагенства у Київській області.

На момент реєстрації відповідачем земельних ділянок та прийняття відповідачем оскаржуваних наказів ухвала Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі №911/2149/14 про вжиття заходів забезпечення позову була чинною, а тому підлягала врахуванню відповідачем при здійсненні своєї діяльності.

Після реєстрації права власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав ОСОБА_1 уклала договір оренди спірної земельної ділянки з ТОВ «РОЗА-Л» (т.1 а.с. 73-76).

На підставі укладеного договору за відповідною Інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірної земельної ділянки було зареєстровано право оренди ТОВ «Роза-Л» в Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки після незаконної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі наказу про надання земельної ділянки у власність було проведено реєстрацію права власності, а на підставі договору оренди, укладеного між відповідачами, зареєстровано право оренди за ТОВ «Роза-Л», в порядку, передбаченому ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наказ про надання земельних ділянок у власність та договір оренди спірних земельних ділянок, укладених між відповідачами, підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання не чинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Скасування запису в Поземельній книзі регулюється пунктами 60-62 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17 жовтня 2012 року, відповідно до яких запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Пунктом 113 Порядку передбачено правове регулювання дій Державного кадастрового реєстратора під час отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну

Стосовно відповідності відомостей Державного земельного кадастру з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і передбачено, зокрема, що у разі невідповідності зазначених відомостей Державний кадастровий реєстратор зобов`язаний повідомити про це суб`єкт, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У ч. 1 ст. 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За своєю суттю право постійного користування є речовим правом на чуже майно в розумінні статті 395 ЦК України.

Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже, позивачем правомірно було обрано спосіб захисту, передбачений ст. 393 ЦК України, шляхом визнання незаконним правових актів органу місцевого самоврядування та з вимогою відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту, шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ГУ Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 та ТОВ «Роза-Л» на користь ПрАТ «Обухівське» слід стягнути судовий збір в сумі 5253 гривні (2100 гривень за подачу позовної заяви та 3153 гривні за подачу апеляційної скарги) по 1751 гривні з кожного.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Обухівське» задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальність «Роза-Л», про визнання незаконними та скасування державної реєстрації земельних ділянок з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельних ділянок, визнання незаконним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :05:005:0003 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки :05:005:0003 шляхом визнання недійсним Наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-11160/15-16-сг від 03 червня 2016 року та визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0003, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність «Роза-Л».

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області ( м. Київ вул. Серпова, 3/14), Товариства з обмеженою відповідальність «Роза-Л» ( Київська область Обухівський район, с. Перше Травня вул. Гудима,23), ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Обухівське» судовий збір по 1751 гривні з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна