Справа № 456/2901/18 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1464/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровсько Х.І.

з участю представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року у складі судді Сас С.С. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вимоги обгрунтовував тим, що він здійснював підприємницьку діяльність з виготовлення меблів у належному відповідачці приміщенні по АДРЕСА_1 , з дозволу свого батька ОСОБА_5 , дружиною якого була відповідач ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Цього ж числа відповідачка, уклавши договір з підрозділом поліції охорони Національної поліції України, припинила доступ позивача до зазначеного приміщення. У приміщенні за вказаною вище адресою залишилось належне ОСОБА_2 майно: деревообробне обладнання, документи, сировина тощо. На вимогу позивача повернути зазначене майно, відповідачка відмовилась.

Після похорону батька, позивач 14.05.2018 звернувся до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_4 щодо нього кримінального правопорушення щодо недопущення його до робочого місця та продажу його устаткування.

Однак, розгляд звернення було припинено у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення та повідомлено, що в даних матеріалах містяться ознаки цивільно-правових відносин.

Заборонивши доступ позивачу до його майна, відповідач незаконно заволоділа ним. Оскільки добровільно повернути належне позивачу майно відповідач відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права з вимогою припинити дії, які порушують його право власності та витребувати належне йому майно на загальну суму 193740 грн., що знаходилось у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 .

Просив витребувати у відповідача на користь позивача майно, що знаходилось у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 , а саме: компресор №2006/03 000675, верстат торцовочний продольний великий №б/н, верстат Losertype 120 Nr. 383 Bj.87, рейсмус Красный металист СР6 №923, компресор №89LV419, верстат токарний №Б-64, верстат фрезерний, верстат свердлильний горизонтальний на моторі №27202, верстат шліфувальний Zuckermann POS.Nr.035/05110906 VERTAG Nr.010- 03/85906, витяжка велика 4-х канальна, верстат свердлильний вертикальний KOMUNARAS №ВС 415 №111885, верстат ВМВ №24156, витяжка одноканальна, верстат фугувальний, верстат ФСШ-1А, верстат круглопильний універсальний ІД6-2Д, 8,93 м3 дошки букової, фрезер ручний DWTOF-2100V - 2 шт., фрези до фрезерного станка - 5 шт., шаблони для виготовлення дитячих ліжечок - 10 шт., оригінали документів на зазначене обладнання та договорів ФОП ОСОБА_2 з контрагентами, зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні зазначеним майном.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач ОСОБА_2 , в особі адвоката Мундяка М.М., оскаржив таке в апеляцінйом у порядку.

В апеляційній скарзі зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, крім того, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Також, мало місце порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що позивачем долучено Договір купівлі-продажу обладнання від 20.05.2004, укладеного між ТзОВ «Жнець» та ОСОБА_6 (дядько позивача); копія акту приймання-передачі обладнання від ТзОВ «Жнець» ОСОБА_7 ; договір дарування обладнання від 22 лютого 2018, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ; рахунок-фактура №00000442 від 09.03.2004 на купівлю облдання ОСОБА_6 ; ТТН СКД №004 від 01.04.2004 р. на доставку верстатів в кількості 3-х шт. між ПФ «Поліс» та ОСОБА_6 ; накладну №03/04 від 25.04.2018 на купівлю букової дошки в сумі 44650 грн. на ім`я ОСОБА_2 .

Також, суд безпідставно відмовив у долученні до матеріалів справи нотаріально-посвідченої заяви свідка ОСОБА_8 , у якій останній повідомив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював підприємницьку діяльність в АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 .

Вважає, що судом грубо проігноровано той факт, що майно вибуло від власника поза його волею, на підтвердження чого позивач ОСОБА_2 звертався до Стрийського відділу поліції.

Зазначає, що відповідач в обгрунтування свого відзиву долучила копії документів не на те деревообробне обладнання, які позивач просить витребувати від відповідача.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, доводи апелянта вважає безпідставними, окермо звернула увагу, що на даний час відповідачка ОСОБА_4 не є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , оскільки відчужила таке іншій особі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в кримінальній справі у Тисменицькому районному відділі поліції Івано-Франківської області, однак доказів на підтвердження таких обставин не надав.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту набуття майна у приватну власність, належність майна саме йому, а також вибуття такого майна з його володіння поза його волі. Позивачем не не направлялись на адрсесу відповідача претензії-вимоги про повернення майна з чужого незаконого володіння , в якій би позивач просив би надати йому мождливість у визначений позивачем строк вивезти з території володіння відповідача із зазначенням переліку обладнання.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтовані та не доведені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Звертаючись до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння в порядку ст. 387 ЦК України, позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що відповідач без відповідної правової підстави заволоділа його майном, з приводу чого він звертався до органів Національної поліції.

При цьому, покликався на те, що згідно із договором дарування від 22 лютого 2018 року йому на праві приватної власності належать компресор №2006/03 000675, верстат торцовочний продольний великий №б/н, верстат Losertype 120 Nr. 383 Bj.87, рейсмус Красный металист СР6 №923, компресор №89LV419, верстат токарний №Б-64, верстат фрезерний, верстат свердлильний горизонтальний на моторі №27202, верстат шліфувальний Zuckermann POS.Nr.035/05110906 VERTAG Nr.010- 03/85906, витяжка велика 4-х канальна, верстат свердлильний вертикальний KOMUNARAS №ВС 415 №111885, верстат ВМВ №24156, витяжка одноканальна, верстат фугувальний, верстат ФСШ-1А, верстат круглопильний універсальний ІД6-2Д.

З долученого до матеріалів справи копії договору дарування від 22.02.2018 встановлено, що дарувальник ОСОБА_6 зобов`язується безоплатно передати обдарованому ОСОБА_2 у власність наведене вище майно.

Згідно із п.2.2 вказаного договору передача предмета здійснюється за його місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Крім цього, позивач просив врахувати, що згідно договору купівлі продажу обладнання №12/11/08 від 12.11.2008, ПП «Городок Агроспецмонтаж» продав ОСОБА_6 обладнання: рейсмус Красный металист СР6 №923, компресор №89LV419, верстат токарний №Б-64, верстат фрезерний, верстат свердлильний горизонтальний на моторі №27202, верстат шліфувальний Zuckermann POS.Nr.035/05110906 VERTAG Nr.010- 03/85906, витяжка велика 4-х канальна, верстат свердлильний вертикальний KOMUNARAS №ВС 415 №111885, верстат ВМВ №24156, витяжка одноканальна, на загальну суму 43800 грн. (а.с.12).

З рахунку-фактури №П-00000442 від 09.03.2004 встановлено, що ПП ОСОБА_6 отримав від ПФ «Поліс» верстат д/о фугувальний мод.Ф-6, верстат д/о мод.ФСШ-1А, верстат круглопильний універсальний Ц6-2Д на загальну суму 40290 грн. (а.с.15).

Згідно із товарно-транспортної накладної СКД №004 від 01.04.2004, ПП ОСОБА_6 отримав від ПР «Поліс» три верстати та розвантажено за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

На підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2004, ТзОВ «Жнець» продав ОСОБА_6 обладнання: компресор №2006/03 000675, верстат торцовочнийпродольний великий №б/н, верстат Losertype 120 Nr. 383 Bj.87 на загальну суму 49200 грн. (а.с.13).

Згідно накладної № 03/04 від 25.04.2018 ОСОБА_2 отримав від ФОП ОСОБА_9 дошку бук в кількості 8,93 м.куб. на загальну суму 44650,00 грн. /а.с. 14/.

При цьому, будівля пташника, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належала на праві власності відповідачці ОСОБА_4 , що стверджується договором дарування нежитлової будівлі, посвідченого 06.07.2017 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. (а.с.60).

Батько позивача ОСОБА_5 був зареєстрований в Стрийській ОДПІ як фізична особа-підприємець, дата взяття на облік - 16.03.2001, види діяльності: виробництво дерев`яних будівельних конструкцій та столярних виробів; оптова торгівля деревиною; роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, не віднесеними до інших групувань (а.с. 61).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 12.05.2012 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51873484 від 11.05.2018 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. зареєстровано спадкову справу № 20/2018 після смерті ОСОБА_5 (а.с.52).

Згідно із заповітом, посвідченим 16.11.2016 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В., ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів все своє майно дочці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 51).

Главою 29 ЦК України передбачено цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст.387,388 Цивільного кодексу України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами наведеної норми, саме позивач повинен довести в суді незаконність володіння відповідачем майном, що є предметом позову, а саме: право власності (чи інше суб`єктивне право титульного володільця) на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 передбачено, що, застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Разом з тим, звертаючись до суду з указаним позовом, позивач не надав жодного доказу того, що таке майно після укладення 22 лютого 2018 року договору дарування фактично залишилось у цьому приміщенні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Із пояснень свідків, допитаних судом під час розгляду даної справи, встановлено, що позивач працював у приміщенні відповідачки, допомагаючи своєму батькові. Усі свідки ствердили, що в приміщенні були верстати, близько 10 шт., деревяні заготовки та дерево, однак ці пояснення не дають підстав вважати, що в приміщенні могли бути саме ці верстати, про які позивач зазначає в позовній заяві.

Відповідно до положень частини 1 статті 84 ЦПК України учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

З метою захисту своїх прав на зазначене вище майно, позивач не був позбавлений в порядку вимог ст. 116 ЦПК України звернутись до суду із заявою про забезпеченння доказів.

Способами забезпечення судом доказів, окрім допиту свідків, є витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Отже, аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст. 116 ЦПК України, можна дійти висновку, що метою забезпечення доказів є сприяння особам, які беруть участь у справі, одержати для подання до суду доказів, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим.

Позивач передбаченим правом не скористався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено того факту, що спірне майно перебуває у незаконному володінні відповідачки, оскільки за відсутності договору оренди приміщення, договору зберігання устаткування, відсутні підстави вважати, що майно (верстати) залишались в приміщенні відповідача після отримання такого в дар.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374,375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий А.В.Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М.Копняк