СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15294/20

пр. № 2-о/759/79/21

21 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Петренко Н.О.

при секретарі Сироти А.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Шокурова Юрія Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту батьківства,

встановив:

Адвокат Шокуров Ю.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною заявою в якій просить встановити факт батьківства, а саме, що гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Києва.

В обгрунтування заяви посилався на те, що ОСОБА_2 в період часу з травня 2012р. мала взаємовідносини інтимного характеру з ОСОБА_3 . У січні 2013р. ОСОБА_2 завагітніла від ОСОБА_3 і ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька - ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували у шлюбі, тому прізвище та громадянство батька доньки було зазначено за прізвищем та громадянством матері - ОСОБА_2 , а власне ім`я та по батькові - за її вказівкою у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Після народження дитини ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не мешкали разом, однак ОСОБА_3 відвідував заявницю та дитину, проводили час як родина. ОСОБА_3 допомагав заявниці в утриманні дитини коштами, перераховуючи їх на картковий рахунок заявниці. У квітні 2019р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 та внесення зміни в актовий запис № 3244 від 01.11.2013р. Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_3 подав до суду відзив на заяву в якому не заперечував факт батьківства. Однак, у квітні 2020р. ОСОБА_3 помер.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи - Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника заявника, суд прийшов до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , батьками якої зазначено: матір`ю - ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_7 /а.с.6/.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька ОСОБА_4 записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України/а.с.9/.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Заявник стверджує, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть/а.с.15/.

Відповідно до ч.1,2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Представник заявника посилається на те, що під час звернення ОСОБА_8 до суду у справі 759/6965/19 померлий ОСОБА_3 подав відзив в якому визнавав батьківство, однак суд критично оцінює вказане, оскільки не потребують доказування тільки обставини, які встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду, а відзив на позов в якому відповідач викладає свої пояснення проти позову не є належним доказом визнання батьківства.

Крім того долучені фото до матеріалів справи не можуть слугувати єдиним доказом для встановлення факту батьківства, оскільки не можливо встановити осіб.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки суду не надано будь-яких доказів, що засвідчують походження ОСОБА_4 від ОСОБА_3 .

На підставі викладено та керуючись ст. 128, 135 СК України, ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280,284, 315-319, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту батьківства- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Н.О. Петренко