КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в складі судді Підпалого В. В.,

встановив:

17.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 19.06.2018, просив визнати припиненою поруку за договором поруки №232589, укладеним 03 жовтня 2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого було Акціонерне товариство "УкрСиббанк", який в свою чергу передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року провадження в справі зупинене до вирішення судом питання у провадженні №758/7320/13-ц.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року.

Свої доводи мотивує тим, що зупинення розгляду даної справи позбавляє його права на захист його прав та інтересів, гарантованих чинним законодавством. Результати розгляду даної справи будуть впливати на розгляд справи №758/7320/13-ц.

Учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Зупиняючи провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що від наслідків розгляду справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що перебуває в провадженні Подільського районного суду м. Києва (справа №758/7320/13-ц), залежить вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання поруки за договором поруки №232589, укладеним 03 жовтня 2008 року, припиненою.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Зупиняючи провадження в справі про визнання поруки припиненою до розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості суд першої інстанції не зазначив, в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення в справі №758/7320/13-ц, які саме обставини та факти у даній справі неможливо встановити до вирішення іншої цивільної справи.

Суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах, і не вказав обставини, які б виключали можливість на підставі наявних доказів при розгляді даної справи самостійно встановити наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги про припинення поруки, причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи та дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі до вирішення позову про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору припиненим направити до Печерського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк