ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/132/21
Провадження № 22-ц/4820/1243/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

з участю сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

їх представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/132/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року (суддя Босюк В. А., повне судове рішення складено 10 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що після смерті його баби ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 2,1189 га і 1,9770 га, які розташовані на території Серединецької, а тепер Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого заповіла йому усе своє майно. Проте із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася її донька ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Баба мала ряд хронічних і невиліковних хвороб, з 2020 року не могла самостійно пересуватися. Про такий стан матері та потребу у допомозі було відомо відповідачці, проте від надання допомоги вона відмовилася і не прийняла участі у похованні матері.

Тому з посиланням на статтю 1224 ЦК України позивач просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати на ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що безпорадний стан ОСОБА_5 доведено доказами, не спростованими відповідачкою. Свідки підтвердили, що ОСОБА_2 неодноразово повідомляли про стан її матері, проте вона відмовилась допомагати останній. Відповідачка є єдиною дитиною спадкодавиці та мала можливість надавати їй допомогу. У рішенні суду показання свідків трактовані на користь відповідачки і не відповідають дійсності.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_2 і її представник апеляційну скаргу не визнали.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 липня 2020 року. Після її смерті відкрилася спадщина, спадковим майном є земельні ділянки площею 2,1189 га та 1,9770 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (тепер Судилківська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області) , що підтверджується копіями державних актів серії ЯЕ № 049201 і № 049200 від 22 листопада 2007 року.

За життя 25 вересня 2015 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Власюк Т. В. та зареєстрований у реєстрі за № 15.

Відповідно до довідки Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області № 897 від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Шепетівської райдержадміністрації як одержувач компенсаційної грошової виплати на догляд за інвалідом 1 групи та особою, яка досягла 80-річного віку у періоди з 12.01.2015 по 23.07.2017, з 01.02.2018 по 11.10.2018, з 28.11.2018 по 31.07.2020.

Згідно відповіді КП «Комунальне некомерційне підприємство Шепетівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Шепетівської районної ради Хмельницької області № 20/26 від 08 січня 2021 року ОСОБА_5 на протязі останніх років хворіла на ішемічну хворобу серця, вогнищевий кардіосклероз, СН ІІ ст. церебральний атеросклероз, кахексію, старечу деменцію. Захворювання є хронічними, ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги, з січня 2020 року була лежачою, самостійно себе обслуговувати та вільно пересуватися не могла.

17 липня 2020 року ОСОБА_1 та 25 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулися до Шепетівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 126/2020.

Відмову у позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення характеризується умисною формою вини.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб та чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку, що позивач не довів обставин для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України, на які посилався на обґрунтування своїх вимог і які б давали підстави вважати, що ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_5 , яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані, потребувала такої допомоги.

У справі відсутні належні, допустимі і достатні докази того, що ОСОБА_5 потребувала допомоги від відповідачки, особисто повідомляла останню про потребу від неї матеріальної, фізичної та психологічної допомоги, а остання умисно ухилялася від їх надання.

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи недоведеність потреби ОСОБА_5 у догляді дочки, вчинення ОСОБА_2 умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України, для усунення відповідачки від права на спадкування за законом, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права чи неправильно застосував норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта