ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/602/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шаповалової К.В.

за участі секретаря - Радченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження, заінтересована особа: Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження, заінтересована особа: Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/20231/21 між суддями від 04 жовтня 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В

Вимоги заяви заявниця мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія) у неї народилася дитина чоловічої статі, про що видане медичне свідоцтво про народження, серія 35, № 050288 . Отримати свідоцтво про народження у Дарницькому відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження сина необхідно для отримання свідоцтва про його народження встановленого законодавством України зразка.

Заявник у судове засідання не з`явилася, 08 жовтня 2021 року через канцелярію суду заявником була подана заява про розгляд справи за її відсутності.

Від заінтересованої особи 08 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно із частиною другою статті 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до медичним свідоцтвом про народження, серія 35, №050288 від 01 червня 2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 народила дитину чоловічої статі, вагою 3170 гр., зростом 51 см.

06 липня 2021 року відділом реєстрації народження міста Сімферополя департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим було видано свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 .

Батьком дитини є ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Дарницьким районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в м. Києві, серія НОМЕР_3 .

Заявниця звернулася до Дарницького відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про проведення державної реєстрації народження дитини, однак отримала відмову у проведені державної реєстрації народження, оскільки заявником для підтвердження факту народження пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Статтями 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з статтею 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Разом з тим, суд враховує, що частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявникам свідоцтва про народження їх дитини, виданого державним органом України.

Таким чином, видане органами на території Автономної Республіки Крим, свідоцтво про народження, а також медичне свідоцтво про народження не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про народження. Державна реєстрація народження дитини не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту народження є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, заявник, у зв`язку з викладеними обставинами, позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження дитини.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно частини першої статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для проведення державної реєстрації народження.

Відповідно до частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що міститься у справі, окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в Автономній Республіці Крим народила дитину чоловічої статі.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву про встановлення факту народження дитини.

У частині четвертій статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа - Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: м. Київ, вул. Заслонова, 16), про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим; батько: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, уродженець с. Курганне, Сімферопольського району, Автономної республіки Крим, Україна; мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, уродженка с. Ново-Павлівка, Бахчисарайського району Автономної республіки Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя К.В. Шаповалова