Справа № 946/4729/21
Провадження № 2/946/2661/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м.Ізмаїл

суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікова Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання довіреності, договору дарування недійсним та про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за вищевказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ), згідно з ч.3 ст.14 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа № 946/4729/21 (провадження № 2/946/2661/21) розподілена судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Банніковій Н.В. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи звільнення з посади, рішення зборів суддів № 10 від 04.10.2021 року.

Разом з тим, суддя Баннікова Н.В. має заявити собі самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заяви самовідвід.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, 11.10.2021 р. на ім`я головуючого судді Баннікової Н.В. надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , в якій останній дякує суддю за прийом, здійснений нею 08.10.2021 р., та додає копію свого звернення до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2021 р. тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 4 резолютивної частини рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34, питання відводу (самовідводу) під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення вирішує суддя, на розгляді якого перебувають матеріали.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до діючих норм, судді особистий прийом громадян, сторін по справі не проводять.

08.10.2021 р. дійсно в приймальну судді, що є робочим місцем секретаря судового засідання, звертався ОСОБА_1 з наміром здійснити зустріч із суддею для повідомлення певної інформації для скорішого та правильного розгляду справи за його позовом.

Суддею Банніковою Н.В., у свою чергу, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість спілкування судді із сторонами по справі у поза процесуальний засіб, неможливість надання будь-яких документів/матеріалів судді не у судовому засіданні, не у приймальній тощо.

Проте, останній, виходячи зі змісту звернення від 11.10.2021 р., вважає, що суддею було здійснено його прийом.

Отже, приймаючи до уваги викладене, з метою попередження складення думки щодо можливого необ`єктивного упередженого розгляду справи за вказаним позовом тощо, суддя має заявити собі самовідвід.

Керуючись Конституцією України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст. ст. 36, 39, 260, 353 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»,

УХВАЛИВ:

Прийняти самовідвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікової Наталії Володимирівни.

Здійснити повторний автоматизований розподіл справи між суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В.Баннікова