У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря судового засідання - Нерода В.В.,

учасники справи:

представники відповідача КП «Керуюча компанія» - Майданік В.Ю., Антонюк С.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення (правочину) щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) на централізоване опалення,

у с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення (правочину) щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) на централізоване опалення.

В судове засідання 10.06.2021 року від сторони позивача з`явився його представник ОСОБА_6, який не був допущений до участі в судовому засіданні з причин відсутності повноважень (доручення, на підставі якого він приймав до цього участь в судових засіданнях, закінчило свою дію).

В судові засідання 19.07.2021 року, 07.10.2021 року позивач не з`явився, про вказані дати, час судових засідань повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України. Будь-яких даних та документів про наявність у позивача на вказані дати судових засідань представника, адвоката суду не було надано.

Про час та дату судового засідання, призначеного на 19.07.2021 року, позивач був повідомлений 07.07.2021 року під розписку, що міститься в матеріалах справи (а.с.221 т.2). Від позивача 15.07.2021 року надійшло клопотання про відкладення судового засідання з 19.07.2021 року на іншу дату з причин його перебування в санаторії.

Про час та дату судового засідання, призначеного на 07.10.2021 року, позивач був повідомлений під розписку, що міститься в матеріалах справи.

На вказані судові засідання позивач отримував з пошти окрім повідомлень про дати, час судових засідань і інформацію про хід судового розгляду; про недопущення його представника до участі в засіданні 10.06.2021 року та причини цього (відсутність повноважень); повідомлення, що неявки його в судові засідання, які мали місце 10.06.2021 року, 19.07.2021 року були визнані судом без поважних причин, та попередження про наслідки неявки в судове засідання (а.с.219, 221, 229, 230, 231 т.2).

Позивачем було подано заяву про відкладення судового засідання 19.07.2021 року з причин його перебування в санаторії, однак з того часу по 07.10.2021 року суду не було надано доказів наявності поважних причин (підтверджень перебування позивача в санаторії). Щодо неявки в судове засідання 07.10.2021 року позивач взагалі не повідомив суд при тому, що виклик отримав 10.08.2021 року.

Представники відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» в судовому засіданні вважали за необхідне залишити позов без розгляду, враховуючи повторну неявку позивача.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за необхідне відкласти розгляд справи і що йому відомо, що позивач хворіє.

Представник відповідача ТОВ «Євро-реконструкція», третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Згідно з вимогами ЦПК України у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Міжнародна судова практика свідчить про те, що суди мають бути активними в питанні запобігання зловживанню процесуальними правами. Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Одним із принципів цивільного процесу, на який посилався Верховний Суд України у своїй постанові від 07.10.2015 року у справі № 6-1367цс15, є принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Однак, учасники процесу досить часто штучно затягують розгляд справи, шляхом багаторазових неявок в судові засідання.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Отже за змістом вказаних норм ст.ст. 223, 257 ЦПК правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 199/7514/18).

Суд звертає увагу на те, що вказана цивільна справа перебуває в провадженні Дніпровського районного суду з 2017 року (дата реєстрації позову 01.09.2017 року). Станом на дату постановлення ухвали (07.10.2021 року) справа перебуває на стадії розгляду клопотань, по суті розгляд не було розпочато.

09.06.2020 року Дніпровським районним судом м.Києва було постановлено ухвалу про залишення даної позовної заяви без розгляду з причин неявок сторони позивача в судові засідання. В даній ухвалі зазначалося і те, що окрім неявок в судові засідання сторони позивача, мали місце затягування стороною позивача розгляду справи неналежною підготовкою до справи; заявлення різного роду клопотань, що не мають відношення до предмету спору, що тягло за собою витрачання великого часу на вирішення цих питань; зриву інших справ; сторона позивача неодноразово попереджалася в судових засіданнях про це, зверталася увага сторони позивача на вимоги ст.44 ЦПК України.

Крім цього, судом зверталася увага і на те, що вказаний позов був поданий до суду в 2017 році після того, як сторона позивача дізналася про наявність в Господарському суді м.Києва справи за позовом до нього від ТОВ «Євро-реконструкція» про стягнення заборгованості по спірному приміщенню, яка не розглядається із-за наявності даної справи в Дніпровському районному суді.

09.09.2020 року Постановою Київського апеляційного суду була скасована ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 09.06.2020 року про залишення позову без розгляду та справа направлена для продовження розгляду.

Не дивлячись на те, що в 2020 році судом вже встановлювалися такі факти як наявність зловживань правами зі сторони позивача, наявність неодноразових неявок в судові засідання сторони позивача, штучне затягування розгляду справи стороною позивача, і після скасування ухвали про залишення позову без розгляду, сторона позивача продовжує зловживати правами, не виконувати покладені вимогами ЦПК України обов`язки; без наявності поважних причин не з`являтися до суду.

Не дивлячись на те, що контролювати дії свого представника, строк дії повноважень представника має позивач, але цього не робив, судом в судовому засіданні 10.06.2021 року не було допущено до участі у справі представника позивача ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням у останнього повноважень, про що відразу було повідомлено позивача відповідним листом. Після цього суд ще двічі призначав справу до розгляду (на 19.07.2021 року та 07.10.2021 року). За вказаний період з червня по жовтень 2021 року справою ніхто зі сторони позивача не цікався, даних про нових представників, адвокатів суду не повідомляли і відповідних документів не надавали. Про закінчення повноважень представника ОСОБА_6 позивачу було відомо з зазначених листів суду і з заяви позивача від 15.07.2021 року про відкладення розгляду справи (а.с.223 т.2).

Враховуючи викладене, норми чинного законодавства України та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 257, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення (правочину) щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) на централізоване опалення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 12.10.2021 року.

Суддя: