Справа № 343/1274/21
Провадження № 22-ц/4808/1473/21
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Горейко М.Д., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 18 серпня 2021 року, у складі судді Лицура І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України та Долинської міської ради про визнання жертвою від дій влади та відшкодування понесених грошових втрат,

в с т а н о в и в:

12 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Верховної Ради України та Долинської міської ради, в якому просив визнати його жертвою дій та бездіяльності влади, зобов`язати Долинську міську раду у законний спосіб передати у Водоканал відповідні комунікації на обслуговування до вводу в житло побутових споживачів та електромережу до вводу в житло побутових споживачів на обслуговування Прикарпатенерготрейд, понесені грошові втрати в судових справах в загальній сумі 7 790,00 грн, а також майбутні щомісячні втрати по обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж до часу передачі їх відповідним природним монополіям у сумі 8,15 грн., з яких 2,9 грн. обслуговування сантехнічних мереж та 5,25 грн. обслуговування електромереж, компенсувати за рахунок держави, ініціювати кримінальне розслідування для виявлення, хто саме з експертів вчинив маніпулятивні дії з ЦПК і розірвав один судовий процес за одне й те саме правопорушення та розділив на дві справи.

Ухвалою судді Долинського районного суду Івано-Франківської області 15 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та надано йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з часу отримання копії ухвали.

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що позивач отримав копію ухвали суду 20 липня 2021 року, що підтверджується його підписом.

Ухвалою Долинського районного суду від 18 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 у вказаний в ухвалі судді строк не виправив зазначені в ній недоліки, оскільки протягом десяти днів з часу отримання копії ухвали не подав належно оформлену позовну заяву з долученням доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та доказів сплати судового збору або документів, що звільняють від його сплати.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що отримав копію ухвали суду від 15 липня 2021 року про залишення позовної заяви без руху 20 липня 2021 року, а 27 липня 2021 року подав виправлену позовну заяву з документами.

Вказує, що на офіційному сайті Верховної ради не знайшов ЄДРПОУ ні Верховної Ради України, ні апарату Верховної Ради України.

У виправленій позовній заяві вказав статтю, що звільняє його від сплати судового збору, вказав ціну позову та долучив документи, що підтверджують його розрахунок. Зазначає, що готовий сплатити судовий збір, якщо суд надасть конкретну суму та розрахунок.

Зазначає, що залишив лише одну позовну вимогу про відшкодування понесених грошових витрат.

Вважає, що ним зазначено всі обставини справи та додано докази на підтвердження вказаних обставин.

Просить ухвалу суду скасувати та відкрити провадження за його виправлено заявою.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду вищезазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом, заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України, в якій викладено вимоги до позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Встановлено, що ухвалою Долинського районного суду від 15 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам пунктів 2, 3, 4, 5 частини третьої статті 175, частини четвертої статті 177 ЦПК України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача; не вказано ціну позову та її обґрунтований розрахунок; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; не сплачено судовий збір.

Копію зазначеної ухвали суду позивач отримав 20 липня 2021 року та на виконання її вимог надіслав суду позовну заяву в новій редакції. Просив визнати його жертвою дій та бездіяльності влади, понесені грошові витрати у судових справах в загальній сумі 8010 грн компенсувати за рахунок держави, а також накласти на Верховну Раду України щомісячні стягнення у сумі 8,15 грн по обслуговуванню внутрішньо будинкових мереж до часу усунення дискримінації.

З приводу несплати судового збору зазначив, що сплата судового збору у справах такої категорії не передбачена законом. Щодо ціни позову подав розрахунок, згідно якого ціна позову складає 8303,9 грн.

Пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Оскільки позовні вимоги фактично зводяться до вимоги про відшкодування шкоди внаслідок дій та бездіяльності Верховної Ради України та Долинської міської ради, судовий збір за подання такої позовної заяви не справляється.

Суд першої інстанції посилався на те, що у заяві про усунення недоліків позивач не зазначив ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача як юридичних осіб, не вказав обґрунтований розрахунок ціни позову; не виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, та не зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не може бути підставою для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, оскільки кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка достатності доказів на підтвердження обґрунтованості звернення з позовом до суду є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах: від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19(провадження № 61-2192св20); від 25 січня 2021 року у справі № 308/13063/19 (провадження № 61-7912св20).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначеного не урахував, внаслідок чого припустився надмірного формалізму.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення позовної заяви.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена за невідповідності висновків суду обставинам справи, то така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від 18 серпня 2021 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: М.Д. Горейко

О.О. Томин