КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 357/17518/15

провадження номер: 22-ц/824/11670/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Капустіна Віталія Володимировича на ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року у складі судді Ярмоли О.Я., усправі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Білоцерківського місткого відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацький Руслан Олександрович,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив визнати виконавчий лист №2/357/787/16, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12 травня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 1 066 523 грн 70 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 11 листопада 2020 року він отримав постанову головного державного виконавця Білоцерківського місткого відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Білоцерківський МВ ДВС ЦМУ МЮ) Прохацького Р.О. від 07 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62955793 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/787/16 від 12 травня 2016 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 1 066 523 грн 70 коп.

Вказував, що 13 березня 2020 року ОСОБА_2 написав нотаріально посвідчену заяву про відсутність будь-яких претензій до нього. Тому у листопаді 2020 року він звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в порядку ст.432 ЦК України із заявою про визнання вказаного вище виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, однак ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року йому було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що зі змісту копії нотаріально завіреної заяви не вбачається, що відбулося саме виконання рішення суду у справі №357/17518/15-ц.

Заявник вказував, що хоча нотаріально завірена заява не містить прямого посилання на погашення боргу саме за рішенням суду у справі № 357/17518/15-ц, проте вона містить інформацію про повне погашення заборгованості, існуючої станом на 13 березня 2020 року та відсутність будь-яких матеріальних претензій у ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Звертає увагу, що за своїм змістом поняття «заборгованість», існуюча станом на 13 березня 2020 року, є більш широким і включає в себе не лише борг за рішенням суду, а й будь-яку іншу заборгованість, що існувала у ОСОБА_1 станом на 13 березня 2020 року. До того ж, написанню нотаріально посвідченої заяви передувало власноручне написання ОСОБА_2 розписки про отримання коштів за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 16 березня 2016 року у справі № 357/17518/15. Зазначав, що виконання виконавчого листа № 2/357/787/16, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12 травня 2016 року, призведе до повторного стягнення вже погашеного боргу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Капустін В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано положення ст.255 ЦПК України при вирішенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки ст.255 ЦПК України розташована у Главі 8 Розділу III ЦПК України, що має назву «Позовне провадження», а тому вважає, що вказана норма підлягає застосуванню лише при розгляді спору про право у позовному провадженні. Натомість, звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на ст.432 ЦПК України, що розташована у Розділі VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», яким врегульовано процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень, коли спір про право вже вирішено судом, і спір про право відсутній.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у вказаній заяві ОСОБА_1 , як на доказ відсутності боргу посилався не лише на нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 від 13 березня 2020 року про повне погашення ним заборгованості, а й на розписку ОСОБА_2 про отримання коштів за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 16 березня 2016 року у справі № 357/17518/15. Таким чином, змінились обставини та обсяг доказів, яким судом не надавалась правова оцінка.

Учасники справи не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1 та головний державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ЦМУ МЮ Прохацький Р.О.у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі зворотніми повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.185-186, т.2). Причини неявки апеляційному суду не повідомили.

Представник заявника - адвокат Капустін В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений апеляційним судом належним чином шляхом направлення 11 серпня 2021 року судової повістки на його офіційну електронну адресу, яка того ж дня була доставлена на вказану ним електронну адресу (а.с.183-184, т.2).

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України й виходив із того, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні аналогічної заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що виключає можливість повторного розгляду даної заяви.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

По справі встановлено, що 14 листопада 2020 року ОСОБА_1 звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ЦМУ МЮ Прохацький Р.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант», Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/357/787/16, виданий 12 травня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 1 066 523 грн 70 коп. (а.с.62-71, т.2).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 14 листопада 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено (103-106, 132-136, т.2).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому ст.255 ЦПК України міститься у Розділі ІІІ ЦПК України «Позовне провадження», а тому передбачає підстави для закриття провадження у справі лише під час розгляду позовів у рамках позовного провадження.

Натомість спірні правовідносини, які склалися між сторонами, урегульовані Розділом VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», на який положення п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України не поширюється.

Тобто, чинним законодавством не передбачено закриття провадження у справі за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції, належним чином не з`ясував характер спірних правовідносини, які склалися між сторонами та застосував норму закону, яка не поширюється на спірні правовідносини, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Капустіна В.В. заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення суду призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Капустіна Віталія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: