Справа № 606/1124/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Теребовлянського районного суду Тернопільської област до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), третя особа ОСОБА_2 про відшкодування 65063,11 грн. шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 травня 2020 року близько 01 год.00 хв. в с. Соснів Теребовлянського району відбулось ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Потерпілий з 23.05.2020 року по 23.09.2020 року проходив лікування у Теребовлянській ЦКРЛ, Тернопільській університетській лікарні. Таким чином, внаслідок ДТП отримав матеріальну та моральну шкоду. За даним фактом проводиться досудове розслідування за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, внесеному в ЄРДР № 0000202 від 23.05.2020 року.

Згідно з відомостями на офіційному веб - сайті МТСБУ, автомобіль ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП полісом цивільно -правової відповідальності забезпечений не був, тому в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відтак, понесені позивачем витрати на діагностику, придбання медикаментів, медичних засобів, препаратів та виробів медичного призначення на суму 61964,87 грн. та моральна шкода в розмірі 3098,24 грн. підлягаю відшкодуванню з відповідача.

15.12.2020 року позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відшкодування в добровільному порядку не виплачено, тому позивач для захисту свого порушеного права звернувся до суду про стягнення шкоди.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, постановлено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача надісдав на адресу суду відзив, в якому просив відмовити в задоволені позову, вказуючи, що на час розгляду справи не має підстав для його задоволення. Свою позицію мотивує тим, що в силу приписів ст. 36 Закону, якщо дорожньо-траспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення та виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику, стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За фактом наїзду на ОСОБА_1 проводиться досудове розслідування, тому до прийняття процесуального рішення в цій справі у відповідача відсутні правові підстави для прийняття рішення про виплату відшкодування. Також відповідач заперечував щодо розрахунку розміру шкоди, вказуючи, що витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я, натомість позивачем таких документів не надано. З приводу моральної шкоди, представник відповідача зазначає, що вказаний випадок не підпадає під дію п.п. г і ґ п. 41.1 та підпункту »в» пункту 41.2 ст. 41 Закону, а тому така шкода не може бути виплачена.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача в підготовчому судовому засіданні підтримала позов, вказуючи на його підставність та обґрунтованість, просила задоволити вимоги, в подальшому написала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, заперечень, клопотань, окрім відзиву не подав.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заперечень, клопотань, не подав.

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року прийнятою в судовому засіданні, справу призначено до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як слідує з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2020 року № 0000202, 23 травня 2020 року близько 01.00 год. на відрізку автодороги, розміщеної в селі Соснів Теребовлянського району, водій автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не впорався з керуванням та здійснив наїзд на ОСОБА_1 , правова кваліфікація правопорушення ч.1 ст. 286 КК України.

Транспортний засіб ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Сторони не оскаржують ту обставину, що згідно з відомостями на офіційному веб - сайті МТСБУ, автомобіль ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП полісом цивільно -правової відповідальності забезпечений не був.

Згідно з висновком експертизи від 22.10.2020 року № 834, яка проведена в рамках кримінального провадження № 0000202, тілесні ушкодження у ОСОБА_1 з огляду на вид ушкоджень та описання ран спричинені внаслідок дії тупих предметів, незадовго до його первинної госпіталізації, не виключено у термін та за обставин наведених у постанові - 23.05.2020 року при наїзді (ударі виступаючими частинами) транспортного засобу на пішохода. Виявлена у ОСОБА_1 травма грудей і тазу не була небезпечною для життя в момент заподіяння, проте викликала тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я та належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Як слідує з повідомлення про травму № 32 Теребовлянської ЦКРЛ від 23.05.2020 року ОСОБА_1 отримав травму за обставинами ДТП.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого 215/1720, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.05.по 25.05.2020 року в Теребовлянській ЦРЛ.

Згідно з довідки від 11.06.2020 року № 357, ОСОБА_1 за час перебування проводилось УЗД, операції, вказано медикаменти, які останній придбавав за власні кошти.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 01.07.2020 року № 01-3/1025, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 25.05.2020 року по 16.06.2020 року, при цьому в довідці вказано, які обстеження, медичні вироби та медикаменти придбано ОСОБА_1 за власні кошти.

Позивачем на підтвердження понесених витрат долучено копії чеків (а.с. 24-34), які відповідають періоду перебування на стаціонарному лікуванні та переліку призначень вказаних у довідках. Таким чином, позивач довів, що понесені витрати на діагностику. придбання медикаментів, мед засобів, препаратів та виробів медичного призначення на суму 61964,87 грн.

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 65063,11 грн., що складається із 61964,87 грн. матеріальної шкоди та 3098,24 грн. моральної шкоди, долучивши документи, які підтверджують підстави для звернення.

МТСБУ направило позивачу відповідь від 17.03.2021 року, з якої слідує, що на запити МТСБУ отримано документи, що стосуються непрацездатності потерпілого у ДТП лише з КНП ТРР «Теребовлянська ЦРЛ», відповідь з КНП «Тернопільська університетська лікарня» не надходила. Крім того у кримінальному провадження, в якому виступає потерпілим позивач триває досудове розслідування, не має рішення, яке б набрало законної сили, тому відсутні правові підстави для виплати відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Стаття 5 Закону, передбачає, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 23.1 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я

В силу приписів ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Згідно з ст.. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19)

Так, відповідно до п. 36.2 статті 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі № 6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Разом з тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки ОСОБА_2 , повинен нести цивільно-правову відповідальність як володілець джерела підвищеної небезпеки за шкоду, завдану здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок дії цього джерела підвищеної небезпеки, тому саме на відповідачеві лежить обов`язок сплатити страхове відшкодування шкоди.

Таким чином, суд визнає необґрунтованим посилання відповідача на наявність кримінального провадження та на відсутність вироку щодо завдавача шкоди, як на підставу для зупинення здійснення страхових виплат, оскільки наявність кримінального провадження та наслідки розгляду кримінальної справи не звільняють завдавача шкоди як володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану ОСОБА_1 . При цьому, відповідачем по справі не було доведено, що шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд не приймає доводи представника відповідача про відсутність документально підтверджених витрат відповідним закладом охорони здоров`я, оскільки позивачем надані всі передбачені ст. 35 Закону документи необхідні для виплати страхового відшкодування. Неотримання МТСБУ за своїм запитом довідки про тимчасову втрату працездатності не може ставитись у вину потерпілому, крім того позивачем на підтвердження понесених витрат долучено копії чеків (а.с. 24-34), які відповідають періоду перебування на стаціонарному лікуванні та переліку призначень вказаних у довідках. Таким чином, позивач довів, що понесені витрати на діагностику, придбання медикаментів, мед засобів, препаратів та виробів медичного призначення на суму 61964,87 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 61964,87 грн. підлягають до задоволення.

Разом з тим заслуговують на увагу посилання Моторного (транспортного) страхового бюро України на відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Статтею 26-1 Закону, передбачено, що страховиком (увипадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди,моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

За вказаною нормою Закону МТСБУ відшкодовує потерпілому моральну шкоду тільки у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В інших випадках, в тому числі за підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону (заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність), моральна шкода відшкодовується страховиком.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог про стягнення 3098,24 грн. моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись 4,10,12,76,81,263-265Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_3 адреса АДРЕСА_1 - 61964,87 грн. (шістдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 87 коп. страхового відшкодування.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя І.Б. Марціцка