ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/4820/1283/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/23732/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення незаконно утриманих грошових коштів та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року (суддя Салоїд Н.М.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення незаконно утриманих грошових коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 21.11.2014 між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом заповнення заяви-анкети SAVDNWFC1, в межах якого йому було відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту.

Вказував, що 24.10.2016 між ним та відповідачем укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на виконання умов якого йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 для виплат, на який зараховувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Посилається на те, що відповідач, починаючи з серпня 2017 року без його згоди з цього карткового рахунку незаконно щомісячно утримує грошові кошти для погашення процентів, пені та штрафних санкцій по договору від 21.11.2014.

Як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.08.2020, за період з серпня 2017 року по 01 березня 2020 року відповідач з вказаного вище карткового рахунку незаконно списав на власну користь кошти на загальну суму 74 715,20 грн.

Вказує, що вирішуючи спір в цій справі, в межах позовних вимог суд стягнув лише кошти в розмірі лише 62 723,05 грн, решта суми 11 992,15 грн підлягають стягненню за даним позовом. Крім того, не зважаючи на наявність судового рішення, відповідач продовжував стягувати кошти, і, як наслідок, за період з 01 березня 2020 року по 01 жовтня 2020 року незаконно знову утримав 19 585,35 грн, що підтверджується випискою по рахунку, наданою відповідачем.

Позивач зазначає, що таким чином незаконно відповідачем утримано з його карткового рахунку кошти на загальну суму 31 577,5 грн.

Вважає, що незаконними діями йому завдано і моральної шкоди з огляду на тривалість таких порушень, розмір такої шкоди позивач оцінює у 10 000 грн.

В ході розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача незаконно утримані кошти на загальну суму 34 209,17 грн та 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 незаконно утримані грошові кошти в сумі 34 209,17 грн та 5000 грн моральної шкоди, а всього 39 209, 17 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 3153,0 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що у позивача наявна заборгованість відповідно до договору про надання банківських послуг, а тому банк виконав свій обов`язок, що передбачений п. 2.1.3.5 договору та списав кошти з рахунку клієнта. Вважає, що банк здійснив договірне списання коштів правомірно, відповідно до норм закону та умов укладеного з позивачем договору. Крім того, посилається на відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки жодного доказу, який би підтверджував понесення позивачем моральних страждань, до суду надано не було.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог банком не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що докази про укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору, за умовами якого останній доручив банку списувати грошові кошти з рахунку клієнта без його згоди на погашення заборгованості за кредитом, відсутні, а тому позовні вимоги про стягнення з банку незаконно утриманих коштів в розмірі 34209,17 грн є обґрунтованими.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 листопада 2014 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом заповнення заяви-анкети SAVDNWFC1, в межах якого йому було відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту.

24 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На виконання зазначеного договору йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 для виплат, на який зараховувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.08.2020 у справі № 686/8076/20 зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» припинити утримання з власної ініціативи з банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 грошові кошти на погашення кредиту згідно з договором від 21 листопада 2014 року та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 62723 грн 05 коп, як незаконно утриманих коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 27-30).

Цим рішенням встановлено обставини того, що згідно з наданою випискою з карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2017 року до 29 лютого 2020 року банком автоматично було списано кошти на погашення заборгованості за кредитом на суму 74 715 грн 20 коп. Позивачем було заявлено позов у справі № 686/8076/20 на загальну суму 62 723,05 грн, тому суд задовольнив позов в межах заявлених вимог. Розмір безпідставно стягнутих коштів з рахунку позивача, що залишився невідшкодованим становить 11 992,15 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 вказане рішення залишено без змін (а.с. 66-71).

Незважаючи на рішення суду, яке набрало чинності, відповідач продовжував незаконне автоматичне списання коштів із вказаного рахунку позивача та за період з 01 березня 2020 року по жовтень місяць 2020 року незаконно утримав з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 кошти на загальну суму 22 217,02 грн.

Отже, суд першої інстанції правильно виходи з того, що загальна сума коштів безпідставно стягнутих із карткового рахунку позивача на погашення кредитної заборгованості складає 34209,17 грн.

Встановлено, що розпорядження про списання грошових коштів із його рахунку на погашення кредитної заборгованості позивач банку не надавав, Умови та Правила надання банківських послуг підпису позивача не містять, не передбачено таке право банку і в заяві-анкеті про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.10.2016.

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частиною другою статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб (пункт 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів»).

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції).

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Матеріалами справи встановлено, що розпорядження щодо списання коштів у розмірі 34209,17 грн з карткового рахунку позивач не надавав та відповідного рішення суду матеріали справи не містять, а Умови і Правила надання банківських послуг, на які посилається апелянт, не містять підпису ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 487/5748/16-ц (провадження № 61-79св18).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , на який зараховувалося щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, було здійснено АТ КБ «ПриватБанк» без достатніх на те правових підстав, а тому правильним є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача списані грошові кошти у розмірі 34209,17 грн.

Крім того, оцінюючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував протиправність дій відповідача, тривалість та глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, та з врахуванням засад розумності та справедливості визначив суму відшкодування у розмірі 5000 грн.

Доводи апелянта стосовно безпідставності позовних вимог щодо стягнення списаних банком коштів та недоведеності позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід визнати необґрунтованими, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів належно оцінених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду першої інстанції в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Разом з тим, при вирішенні питання про розподіл судового збору, суд першої інстанції припустився помилки та не врахував подачу позову майнового характеру не юридичною особою, а фізичною особою, та часткове задоволення позовних вимог фізичної особи.

А тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 745,79 грн (840,8х88,7%:100%). У зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року в частині вирішення питання про розподіл судового збору змінити, зменшивши суду судового збору, який стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави, до 745 грн 79 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай