ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3252/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарями Гаврилюк О.В., Єрош Т.М.

за участю представника позивача ОСОБА_3.

представника відповідача ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 224 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасія Сергіївна про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, усунення спадкоємця від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасія Сергіївна про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, усунення спадкоємця від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позивач за змістом заявленого позову посилається на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача, ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на автомобіль «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1, квартиру № АДРЕСА_1.

24.05.2019 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

11.06.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

24.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. заведено спадкову справу №2/2019 після смерті ОСОБА_5.

25.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. позивачу та відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складалась з автомобіля «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1, відповідно до якого позивач та відповідач є спадкоємцем по Ѕ на вказаний транспортний засіб. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру сторонами не отримано.

Позивач вказує, що квартира та транспортний засіб є спільним майном позивача та сина, чоловіка від другого шлюбу та його матері, ОСОБА_11. Відповідач жодним чином не приймав участі у придбанні майна, матеріально не забезпечував сина. Відтак, зважаючи на обставини, викладені у позові позивач просить встановити факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1; усунути спадкоємця ОСОБА_2 від права на спадкування майна, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_5, зокрема на 1/2 частину квартири номер 257 (двісті п'ятдесят сім), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/2 частину транспортного засобу марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, колір 7- коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, зокрема на квартиру номер 257 (двісті п'ятдесят сім), яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею - 108,90 квадратних метрів, житловою площею - 60,10 квадратних метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та на транспортний засіб марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, колір 7-коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_3; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.11.2019, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин A.C., яке зареєстроване в реєстрі за № 4753, на транспортний засіб марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, колір 7-коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_3, в частині зазначення розміру спадщини І/2 частки спадкоємцю ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 02.11.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін на 11.01.2021.

11.03.2021 суду надано відзив на позов у якому відповідачем позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Після розлучення з позивачем відповідач завжди підтримував свого сина як матеріально так і психологічно. Оплачував навчання, відпочивав з сином разом на вихідні та канікули, подарував 400000 грн. на придбання квартири, що є предметом спору. Після втрати сина, першим прибув до місця події та повністю організував процедуру поховання. Метою позову є позбавлення права на спадщину, після смерті сина.

18.03.2021 у відповіді на відзив позивачем не визнаються обставини, викладені відповідачем у відзиві.

11.03.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання розгляд справи призначено по суті.

22.09.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, залишено клопотання представника позивача про приєднання доказів без розгляду в зв`язку з пропуском строку подання.

06.10.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, залишено клопотання представника відповідача про приєднання доказів без розгляду в зв`язку з пропуском строку подання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись на обставини, викладені у відзиві.

Суд визнав явку позивача та відповідача обов'язковою для надання особистих пояснень.

Позивач в судовому засіданні пояснила наступне. В 2006 році розлучилась з відповідачем, а з 2004 року не проживали разом. З 2004 року з теперішнім чоловіком утримували ОСОБА_5 самостійно до останнього дня. З позовом про стягнення аліментів не зверталась, оскільки вважала, що розмір аліментів буде мінімальним. Відповідач працював у батька, на державній службі та отримував заробітну плату. З 2004 року до 2013 року у відповідача спілкування з сином не було. Коли АДРЕСА_1 було 17 років, батько почав спілкуватись з сином, який був гордістю сім'ї. Дідусь з онуком спілкувався. Щодо спірної квартири. Батько відповідача займався торгівельною діяльністю і він залучав онука до роботи, за що дідусь обіцяв придбати квартиру. Але дідусь своєї обіцянки не виконав, щоб заспокоїти дитину позивач та її чоловік придбали АДРЕСА_1 майно. Позивач продала квартиру, яка належала їй, отримані кошти надала сину для придбання майна. Відповідач на кладовищі не з'являється. Відповідач не бачив як росте його дитина, жодної допомоги від нього не отримувала. Впевнена, що ОСОБА_5 не отримував кошти від батька на придбання квартири та ремонт. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не цікавився життям сина та не приймав участі у матеріальному забезпечені. Позивач самостійно несла тягар по утриманню ОСОБА_5, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні пояснив наступне. Коли народився син колишнє подружжя було студентами, відповідач працював. З батьком не працював ніколи. В 2004 році дружина почала зустрічатись зі своїм нинішнім чоловіком. Зі своїм сином відповідач спілкувався постійно, матеріально допомагав. Був на випускному дитини. Кожну п'ятницю забирав сина до себе. Влітку їздили з ОСОБА_5 на відпочинок. Кожну п'ятницю надавав АДРЕСА_1 гроші. Відповідач надав сину кошти на придбання житла в сумі 400000 грн., умова була така, щоб квартира була оформлена на ОСОБА_5. На 18 років відповідач та його батько подарували АДРЕСА_1 автомобіль. Під час придбання авто були присутні відповідач, дідусь та син. В день смерті сина, відповідач першим приїхав на місце події і чотири години тримав його за руку. Приїхала позивач забрала всі картки, автомобіль сина та цінні речі. Відповідач вказує, що займався похованням, майнові питання на той час не цікавили. Пропонував позивачу домовитись, оскільки втратив сина і не мав бажання вступати в спори. Крім того, має другу групу захворювання по онкології безстроково. Вважає заявлений позов безпідставним.

Представник відповідача пояснив, що після розлучення сторін, позивач, як вона стверджує не мала можливості забезпечувати самостійно свого сина, натомість з позовом про стягнення аліментів не зверталась, оскільки відповідач все життя допомагав сину матеріально та підтримував з ним дружні відносини. Надані позивачем докази не підтверджують факту ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги сину, а лише підтверджують матеріальне забезпечення ОСОБА_5 позивачем. Щодо спадкової квартири, то майно було придбано ОСОБА_5 по досягненню повноліття. Частину коштів залучено від продажу квартири, де ОСОБА_5 був співвласником з матір`ю, а частину коштів, що не вистачало, а саме, 400000 грн. подарував відповідач. В подальшому, за кошти відповідача на суму 25 тисяч доларів зроблено ремонт. Автомобіль подарував АДРЕСА_1 дід, ОСОБА_6 на повноліття. Коли ОСОБА_5 помер, першим на місце трагедії прибув батько, який взяв на себе всі фінансові питання по похованню, а в подальшому встановлення пам'ятника. Крім того, колишньою дружиною нинішнього чоловіка позивача, ОСОБА_7. подано до суду позов про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, яка є спадковим майном. Підставою позову є те, що на момент укладення спірного правочину, не було її згоди. Відповідачем вказано померлого ОСОБА_5. Окрім того, представник ОСОБА_1 -ОСОБА_9 під час розгляду справи судом визнав позовні вимоги. Вказані дії, на думку відповідача, свідчать про наміри позивача усунути ОСОБА_2 від спадкування. Окрім того відповідачем подано заяву до правоохоронних органів про те, що ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_1 шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою АДРЕСА_1. В ході досудового розслідування встановлено, що на момент придбання померлим ОСОБА_5 квартири, ОСОБА_8 та ОСОБА_7. не перебували у зареєстрованому шлюбі, відтак позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу спрямований на відчуження майна у відповідача. На момент смерті сина ОСОБА_2 мав другу групу інвалідності по онкологічному захворюванню довічно та отримував пенсію в розмірі 6028,98 грн. Страховий стаж складав близько 25 років, що свідчить про те, що відповідач безперервно працював і отримував гідну заробітну плату.

В судовому засіданні допитані судом свідки, за клопотанням позивача.

Свідок ОСОБА_10, яка є матір'ю позивача пояснила наступне. Позивач та відповідач одружились студентами. ОСОБА_1 пішла від чоловіка коли сину було рік та в житті досягала всього самостійно. Подружжя через деякий час примирилось, проте в подальшому розірвали шлюб. Позивач утримувала сина самостійно, працювала на кількох роботах. Відповідач матеріальної участі в житті дитини не приймав. Позивач та її сім'я придбали квартиру АДРЕСА_1. Відповідач участі у придбанні житла не приймав. ОСОБА_1 продала квартиру по АДРЕСА_2, яка належала їй та сину та придбала АДРЕСА_1 житло по АДРЕСА_1. Відповідач одружився вдруге. В шлюбі народились діти. Вказані обставини впливають на рішення відповідача не віддавати спадкове майно після смерті сина позивачу. Свідок ОСОБА_10 вказує, що відповідач та його сім`я не допомагали АДРЕСА_1 матеріально, не приймали участі у вихованні.

Свідок ОСОБА_12, яка була класним керівником ОСОБА_5 пояснила наступне. Батька ОСОБА_5 ніколи не бачила. З дитиною поруч завжди була його мати та бабуся. За час спілкування з ОСОБА_5 свідок ОСОБА_12 зробила висновок про відсутність впливу батька на виховання дитини. Натомість ОСОБА_5 постійного говорив про дідуся. Свідок ОСОБА_12 вказала, що виписувала грамоту подяки обом батькам, за бажанням ОСОБА_5. На запитання суду пояснила, що їй не відомо чи приймав участь батько у матеріальному забезпеченні сина.

Свідок ОСОБА_13, яка була подругою ОСОБА_5 пояснила наступне. Товаришували з 2007 року. За весь час спілкування з ОСОБА_5, його батька бачила тільки на похованні. Зі слів ОСОБА_5, у нього з батьком були дружні стосунки. Поряд із цим ОСОБА_5 займались мати та бабуся. Щодо матеріальної допомоги сину з боку батька, свідку не відомо. ОСОБА_5 говорив про те, що автомобіль подарував йому дід. Щодо квартири, то її облаштуванням займався ОСОБА_5, його мати та вітчим.

Свідок ОСОБА_14, сусід сім'ї позивача пояснив наступне. Його сім'я та сім'я позивача товаришували. Відповідача ніколи не бачив. ОСОБА_5 про батька ніколи не говорив. Матеріальним забезпеченням сина займалась мати.

Свідок ОСОБА_15., сусідка сім'ї позивача пояснила наступне. Відповідача бачила два рази в житті. Матеріальним забезпеченням сина займалась мати та бабуся.

Свідок ОСОБА_16, яка працювала с бабусею ОСОБА_5 вісім років пояснила наступне. Матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 займалась мати та бабуся. Ніколи не бачила щоб відповідач брав участь в житті дитини.

Свідок ОСОБА_17., який є братом позивача пояснив наступне. З моменту народження ОСОБА_5, відповідач не приймав участі у його житті матеріально. Допомагав дідусь, батько відповідача. Позивач не потребувала матеріальної допомоги, оскільки заробляла самостійно, відтак не зверталась до відповідача щодо матеріального забезпечення сина. Мали бажання щоб у ОСОБА_5 був батько. Навіть з похованням племінника допомагав дідусь. Позивач позичав кошти у свідка та не відтавав борг.

Свідок ОСОБА_18., яка є дружиною рідного брата матері позивача пояснила наступне. Позивач від відповідача пішла. Чи допомагав відповідач сину, не відомо.

Свідок ОСОБА_19., яка є дружиною брата позивача пояснила, що відповідач у вихованні сина участі не приймав. Зі слів позивача відомо, що відповідач матеріально сина не забезпечував. ОСОБА_5 ніколи не говорив про допомогу батька.

В судовому засіданні допитаний судом свідок, за клопотанням відповідача.

Свідок ОСОБА_20, який є батьком відповідача пояснив наступне. В нього, сина та онука були дуже хороші стосунки. Він та відповідач постійно допомагали АДРЕСА_1 матеріально, подарували машину, допомагали з ремонтом, надавали кошти на придбання спадкової квартири. ОСОБА_5 постійно приїздив на вихідні до відповідача та його сім`ї. Батьки ОСОБА_5 в рівних частках оплачували навчання сина. Після смерті онука, хотіли поминути його в спірній квартирі, проте відповідача та його сім'ю до квартири не впустили. За рік до смерті онука відповідач отримав другу групу інвалідності, продовжував працювати, завжди допомагав АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який був сином позивача та відповідача, після смерті якого відкрилась спадщина на автомобіль «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1, квартиру № АДРЕСА_1 та квартиру номер 257 (двісті п'ятдесят сім), що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

24.05.2019 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

11.06.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

24.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. заведено спадкову справу №2/2019 після смерті ОСОБА_5.

25.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. позивачу та відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складалась з автомобіля «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1, відповідно до якого позивач та відповідач є спадкоємцем по Ѕ на вказаний транспортний засіб. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру сторонами не отримано.

Предметом спору у даній справі є усунення спадкоємця від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1224 ЦК України.

Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом майна померлого як його мати та батько, і цей факт не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.3, абзацу 2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач вказує на те, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані письмові докази, а саме: квитанції про перерахунок коштів чоловіка ОСОБА_8. за навчання її сина, ОСОБА_5., оплату ОСОБА_8. комунальних витрат за адресою: АДРЕСА_1, квитанції про перерахунок ОСОБА_1 коштів сину АДРЕСА_1, квитанції про оплату позивачем коштів за навчання сина, доплату за турпакет, переказ коштів ОСОБА_19. онуку, договори на утримання комунальних послуг ОСОБА_8., ОСОБА_5., квитанції про оплату ОСОБА_5. комунальних послуг, копії договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При вивчені поданих позивачем доказів судом враховано вимоги ч.1 ст. 77 ЦПК України, зокрема належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вивчаючи надані позивачем докази, слушними є доводи позивача щодо її безпосередньої участі у матеріальному забезпеченні сина.

Поряд із цим, інформація, що міститься в письмових доказах жодним чином не доводить факту ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а свідчить про матеріальне забезпечення позивачем та її родиною ОСОБА_5.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження, що Позивач зверталася до Відповідача за матеріальною допомогою для забезпечення потреб спадкодавця, а Відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги.

Окрім того, відповідачем реалізовано своє право на спадкування, отримано свідоцтво про право власності на спадкове майно. За заявою відповідача розпочато кримінальне провадження щодо шахрайських дій зі спадковим майном.

Оцінюючи пояснення відповідача та відповідача судом враховуються вимоги ч. 1 ст. 82 ЦПК України, а саме обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З пояснень позивача та відповідача суд робить висновок про наявність суперечностей у розподілі спадкового майна. Вказані обставини сторонами визнаються. Більше того, сторони в судовому засіданні 12.07.2021 на запитання суду вказали, що готові вирішувати спір шляхом переговорів. На запитання суду чи зверталась позивач з позовом про стягнення аліментів, пояснила що не зверталась. Позивач вказує, що батько не надавав допомоги сину, а відповідач спростовує заявлене позивачем та пояснює, що постійно надавав фінансову допомогу сину та спілкувався з ним. В судовому зсіданні позивач та відповідач не заперечували факту спілкування сина з обома батьками.

Відтак, зважаючи на пояснення сторін суд приходить до висновку про участь батька в житті сина, оскільки сторони физнали факт спілкування ОСОБА_5 з батьком. Поряд із цим, враховуючи наявність спору між колишнім подружжям щодо майна померлого ОСОБА_5, суд не бере до уваги особисті пояснення сторін щодо предмету спору, оскільки їх дійсність не підтверджується документально.

Поряд із цим, вивчивши покази свідків, суд приходить до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що виписувала грамоту подяки обом батькам, за бажанням ОСОБА_5. Вказані обставини свідчать про прихильність ОСОБА_5 до батька. Відтак покази даного свідка є прийнятними, такими що заслуговують уваги та свідчать про відсутність участі дитини у конфлікті між батьками. При цьому, на запитання суду свідок вказала, що їй не відомо, чи допомагав матеріально батько своєму синові. Про вказані обставини вказала свідок ОСОБА_13, яка також наголосила, що ОСОБА_5 мав дружні стосунки з батьком.

Щодо показів свідка ОСОБА_10, ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19., слід вказати наступне. Вказані особи є родичами позивача та їх покази не підтверджуються письмовими доказами. Окрім того, свідчення ОСОБА_18., ОСОБА_19., зроблені зі слів позивача. ОСОБА_18. пояснила суду, що їй не відомо чи надавав батько матеріальну допомогу сину.

Свідки ОСОБА_15., ОСОБА_21. пояснили, що матеріальним забезпеченням сина займалась мати. Поряд із цим не стверджували про категоричну відмову батька в матеріальному забезпеченні сина.

Свідок ОСОБА_16, вказала, що матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 займалась мати та бабуся. Ніколи не бачила, щоб відповідач брав участь в житті дитини. Поряд із цим, відповідаючи на запитання суду чи була матеріальна участь батька в утриманні сина, вказала, що їй відомо лише про те, що ОСОБА_5 забезпечувала мати та бабуся.

Підсумовуючи вищевказані обставини, суд враховує, що Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги своєму синові, що в силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов'язком. Надані суду копії письмових доказів та покази свідків не доводять факту ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та не підтверджують предмет заявлених позовних вимог.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору не підлягають.

Зважаючи на вимоги ст.ст. 2, 4, 6-13, 79, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасія Сергіївна, про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, усунення спадкоємця від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за законом - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2021

Суддя Комаревцева Л.В.