Номер провадження: 22-ц/813/9582/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року, постановленого під головуванням судді Мурзенка М.В., повний текст судового рішення складений 01 червня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем по справі з 30.09.2006 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 21.12.2018 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні позивачки.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 8.06.2018 року по справі № 479/247/18, зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.09.2018 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розмірі 1700,00 грн. на кожного.

Також позивачка зазначила, що в провадженні Кривоозерського районного суду Миколаївської області розглядається справа про розподіл спільної сумісної власності подружжя, в ході розгляду якої відповідач наголосив на тому, що в нього збільшилися доходи.

Позивачка зазначила, що ОСОБА_1 є працездатною людиною, працює фізичною особою-підприємцем, здоровий, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, інших малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні немає, у зв`язку з чим, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей повинен бути збільшений та становитиме 2500 грн. щомісячно на утримання кожного із синів до досягнення ними повноліття.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Збільшений розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року по справі № 479/247/18, зміненим постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати частково, стягнути з нього аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 грн., а також на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття, в інший частині рішення просить залишити без змін, посилаючись на порушення матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поліпшення його матеріального становища, вважає, що суд безпідставно ототожнив «дохід» із «прибутком», а тому зробив неправильний висновок щодо дійсного матеріального становища відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягаєзадоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що після набрання законної сили рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18.06.2018 року, зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.09.2018 року, змінилось матеріальне становище відповідача, з віком збільшилися потреби неповнолітніх дітей, та враховуючи інфляційні процеси в державі, встановлений розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню, а оскільки загальна сума доходу за звітний період (2020 рік) ОСОБА_1 складала 1200000,00 грн., стягнув аліменти на кожну дитину 2 розмірі 2 5000 грн.

Проте з таким висновком суду першої інстанціїколегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішення суду 21 грудня 2018 року.

Від даного шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13-14).

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 8.06.2018 року по справі № 479/247/18, зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.09.2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1700,00 грн. на кожну дитину (а.с.17-20).

З довідки № 28 (виписки с домової книги про склад сім`ї) вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 2007 № 28, ОСОБА_5 , 2013 № 28 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

З довідки Одеського навчально-виховного комплексу № 53 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Ліцей» Одеської міської ради Одеської області від 18.05.2020 року № 230 вбачається, що ОСОБА_4 , 2007 року народження, навчається в ОНВК № 53 (а.с.23).

З довідки Одеського санаторного дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 239 Компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області від 18.05.2020 року № 61/01-37 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує Одеський санаторний дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 239 Компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області з вересня 2018 року (а.с.24).

З єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, дата та номер запису про проведення державної реєстрації 07.04.2008 р. (а.с.63).

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивачка, як на підставу своїх вимог зазначила, що ОСОБА_1 працює фізичною особою-підприємцем, здоровий, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, інших малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні немає, у зв`язку з чим, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей повинен бути збільшений та становитиме 2500 грн. щомісячно на утримання кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки в нього збільшилися доходи.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 8.06.2018 року по справі № 479/247/18, зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.09.2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2013 року народження у розмірі 1700,00 грн. на кожного.

Рішення суду набрало законної сили.

Судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2013 року народженняпроживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2007 року народженнята ОСОБА_5 , 2013 року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, на яких за рішенням суду сплачує аліменти.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років установлено: з 1 січня 2021 р. - 2395 гривень, з 1 липня 2021 р. 2510 гривень, з 1 грудня 2021 р. - 2618 гривень.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив «дохід» із «прибутком», а тому зробив неправильний висновок щодо дійсного матеріального становища відповідача, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду були надані виписки за 2019-2021 роки по рахунку, відкритому ФОП ОСОБА_1 у відділенні «Кривоозерське» Миколаївського РУ АТ КБ «ПриватБанк», з яких вбачається, що середньомісячний прибуток фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 становить 4904,05 грн.

Також колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що у ОСОБА_4 поліпшилося матеріальне становище, оскільки позивачем таких доказів до суду надано не було.

При цьому, ОСОБА_4 вважає можливим збільшення розміру аліментів до 2000 грн., про, що він зазначив у відзиві на позовну заяву.

Однак, на наведене суд першої інстанції уваги не звернув та помилково збільшив розмір аліментів, збільшивши розмір аліментів до 2500 грн. на кожну дитину.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи матеріальне положення позивачки, спроможність відповідача сплачувати аліменти, який не заперечує сплату аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, відсутність у платника аліментів інших дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідно віку, а також, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, тому колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки такий розмір аліментів відповідає вимогам закону та є справедливим.

З урахування викладених обставин, рішення суду про збільшення розміру аліментів підлягає зміні, та розмір аліментів підлягає збільшенню до 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

РішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року по справі № 479/247/18, зміненим постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 (дві тисячі гривень) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2 000 (дві тисячі гривень) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 жовтня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра