РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить визначити, що частка належна йому у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га, становить 40/100 частин земельної ділянки.

Позовну заяву мотивує тим, що йому належить 40/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 30/100 частин зазначеного житлового будинку належить відповідачу ОСОБА_4 , 15/100 - ОСОБА_2 та 15/100 - ОСОБА_3 .

На підставі рішення Рівненської міської ради № 1933 від 2 жовтня 2008 року на праві спільної сумісної власності йому, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала земельна ділянка площею 0,0695 га з кадастровим номером :01:010:0118, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на яку було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 210256.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2019 року в справі № 569/14841/19 за позовом ОСОБА_4 до нього, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності були задоволені позовні вимоги та визначено частку спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності в розмірі 30/100 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га, та визнано право власності на зазначену частку за ОСОБА_4 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2020 року по справі № 569/20482/19 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до нього та ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності були задоволені позовні вимоги позивачів та визначено, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності становить 30/100 земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 15/100 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га, за кожною.

Таким чином, тільки у нього залишилася ділянка у спільній сумісній власності. Окрім того, відповідно до Витягу з ДЗК від 25 серпня 2020 року № НВ-020 у розділі «Відомості про право власності/право постійного користування» інформація про нього, як про власника земельної ділянки, відсутня. На його звернення до Центру надання адміністративних послуг усно повідомили, що для відновлення його прав та внесення необхідної інформації до ДЗК, йому необхідне судове рішення про визначення частки у земельній ділянці.

Вказує, що частки співвласників вищезазначеної земельної ділянки перебувають у власності відповідачів ОСОБА_4 30/100, ОСОБА_2 - 15/100, ОСОБА_3 - 15/100, всього 60/100, а 40/100 частин земельної ділянки, які б мали належати йому, не визначені та не внесені до відомостей Державного земельного кадастру. Зважаючи на те, що належна йому на праві власності частка земельної ділянки не визначена та не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, він не може реалізувати своє право як власник нерухомого майна і вільно розпоряджатися своєю власністю, що порушує гарантований конституційний принцип непорушності права власності.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 07 жовтня 2021 року позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити та судові витрати покласти на нього.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 жовтня 2021 року подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 жовтня 2021 року подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 жовтня 2021 року його представник ОСОБА_7 подала заяву про проведення судового засідання без її участі та участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 227654106 від 10 жовтня 2020 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 в розмірі 40/100 частки, ОСОБА_5 - 30/100, ОСОБА_6 - 30/100.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №210256 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 02 серпня 2019 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0695 га з кадастровим номером :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Як слідує з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2019 року в справі №569/14841/19, яке набрало законної сили 19 листопада 2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідну частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:010:0118, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . 24 липня 2019 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Дикуну О.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 30/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. І, оскільки зі смертю ОСОБА_6 та набуттям права власності на 30/100 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2019 року ОСОБА_4 , право власності на частину земельної ділянки за померлою припинилося та перейшло у цій частці у власність ОСОБА_4 , суд визначив, що частка спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності становить 30/100 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га та визнав за ОСОБА_4 право власності на вказану частину земельної ділянки.

Як слідує з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2020 року в справі №569/20482/19, яке набрало законної сили 14 квітня 2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на 30/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 та відповідну частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:010:0118, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . 26 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Феськовій Г.Б. та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 15/100 частини житлового будинку у АДРЕСА_1 , оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлій ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності не була визначена, а після набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на 15/100 частини житлового будинку на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2017 року, до них перейшло право власності на частку земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 , суд визначив, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності становить 30/100 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га та визнав за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 15/100 вищевказаної земельної ділянки, за кожною.

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 227654106 від 10 жовтня 2020 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100516336 від 17 жовтня 2017 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 25 серпня 2020 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 в частці 40/100, за ОСОБА_2 - 15/100, ОСОБА_3 - 15/100, ОСОБА_4 - 30/100, а право власності на земельну ділянку, що розташована за тією ж адресою, зареєстровано тільки за ОСОБА_2 в розмірі 15/100, ОСОБА_3 - 15/100, ОСОБА_4 - 30/100.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК).

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

За таких умов, враховуючи, що частка позивача у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 40/100, ОСОБА_2 - 15/100, ОСОБА_3 - 15/100, ОСОБА_4 - 30/100, а частка ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована за тією ж адресою, становить 15/100, ОСОБА_3 - 15/100, ОСОБА_4 - 30/100, при цьому частка ОСОБА_1 не визначена, суд відповідно до положення ст. 120 ЗК України може визначити, що частка позивача у спільній сумісній власності на земельну ділянку є пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складає 40/100 частки.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визначення, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності становить 40/100 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачами і задовольняє позов в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач просить судові витрати покласти на нього, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 355, 368, 369, 370, 372 ЦК України, статтями 87, 89, 120 ЗК України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності становить 40/100 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 07 жовтня 2021 року.

Суддя О.О. Першко