Провадження № 2/336/5269/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжяу складі: головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Палубінській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Анадрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Анадрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До позову позивачем додана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Заява обґрунтована тим, що до суду позивачем подана позовна заява з проханням визнати виконавчий напис №68952, вчинений 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості у розмірі 44907,32 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що виконавче провадження № 66904616, відкрите 22.09.2021 на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не зупинене, ймовірним є подальше утримання заборгованості з його грошових коштів на погашення боргу, що порушуватиме його законне право вільно розпоряджатися своєю власністю, тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович всупереч вимогам чинного законодавства, 28.05.2021 вчиненив виконавчий напис за №68952.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, із заявою про забезпечення позову та доданими до неї та позову доказами, дійшов до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За поданим до суду позовом позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

Дійсно, як встановлено судом та вбачається матеріалами справи, 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача на користь відповідача коштів у розмірі 44907,32 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Анадрійовича від 22.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66904616 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, як слідує з позову, нотаріус не пересвідчився у безспірності боргових зобов`язань позивача, не перевірив наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаруса були відсутні правові підстави для вчиненння оспорюваного виконавчого напису.

Натомість, позивач, обґрунтовуючи власні вимоги, лише обмежився своїми поясненнями щодо вищевказаних обставин, якими обґрунтував висунуті вимоги, не надавши суду про вказане належних та допустимих доказів.

Отже, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд, на підставі вивчених матеріалів справи, не зміг дійти висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, а тому вважає за необхідне подану заяву залишити без задоволення.

У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208, 209 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Анадрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін