Номер провадження: 22-ц/813/6713/21
Номер справи місцевого суду: 519/54/21
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за участю третіх осіб - Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради, Управління відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Южного міського суду Одеської області надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за участю третіх осіб - Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради, Управління відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області.

Також до Южного міського суду Одеської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, згідно якої представник позивача просив накласти арешт на земельну ділянку та об`єкт нерухомості, а також встановити заборону на проведення будівельних робіт.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено, постановлено:

накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 511700000:02:05:0168, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, яка належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

накласти арешт на об`єкт нерухомості: в цілому будинок (індивідуальний) житловий, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 513,5 кв.м., житловою 146,6 кв.м., який складається з: лі. «А» - житловий будинок, літера «а» - в`їзд, І тротуари, 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, який належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

заборонити ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та будь яким третім особам, здійснювати будь які будівельні роботи (у тому числі з монтажу, демонтажу, реконструкції, будівництва, тощо) на земельній ділянці, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 511700000:02:05:0168.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, апеляційну скаргу подали ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставиться питання про її скасування.

При цьому посилаючись на те, що враховуючи зміст позовних вимог позивача та їх обґрунтування, яке міститься в позовній заяві, суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинний пересвідчитись в наявності доказів:

-порушення відповідачами межі земельної ділянки;

-розташування житлового будинку на межі земельних ділянок позивача та відповідача, що створює «вірогідність» наявності порушення прав позивача;

-вчинення відповідачами будівельних робіт з порушенням встановленого порядку їх здійснення, які порушують права позивача.

Апелянти наголошують, що з часу придбання житлового будинку жодних будівельних робіт з реконструкції будинку, які б могли порушити права позивача, відповідачі не проводили, не зважаючи на поганий технічний стан будинку.

Судове рішення про заборону відповідача проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці створює загрозу подальшого погіршення технічного стану житлового будинку його обрушення (незворотні наслідки) та необґрунтоване змістом позовної заяви.

Земельна ділянка відповідачів обмежена межовими знаками та парканом, що унеможливлює фактичне порушення прав позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.02.2021 року провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за участю третіх осіб - Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради, Управління відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2021 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за участю третіх осіб - Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради, Управління відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області було призначено до розгляду.

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями № 3339 від 05.08.2021 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та з врахуванням пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - О. В. Князюка, суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. для розгляду справи №519/54/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, за участю третіх осіб - Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради, Управління відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області.

Розпорядженням № 4113 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А.П. та Погорєлової С. О.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 серпня 2021 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В.

До судового засідання з`явились: представник позивача - ОСОБА_8 , представник апелянта - ОСОБА_9 та представник третьої особи - Оришак С.М., інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причину неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_10 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та наявність дійсного спору між сторонами.

Представник апелянта - Бубінкін Ю.М. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною проводити будь-які будівельні роботи виходив з того, що є підстави для такого забезпечення, оскільки між сторонами дійсно наявний спір.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктами 2, 4 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що предмет позову, може бути знищеним на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 363/2197/17 (провадження № 61-15477св19).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом реконструкції житлового будинку та стягнення моральної шкоди.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині недослідження судом першої інстанції доказів порушення (відсутності порушень) прав позивача та відсутності предмету позову є необгрунтованими.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Позивачем доведено наявність зв`язку між заходом забезпечення позовуу вигляді заборони проводити будь-які будівельні роботи та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, заборона проводити будь-які будівельні роботи до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Разом з тим, під час постановлення оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для накладення арешту:

на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 511700000:02:05:0168, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, яка належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

на об`єкт нерухомості: в цілому будинок (індивідуальний) житловий, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 513,5 кв.м., житловою 146,6 кв.м., який складається з: лі. «А» - житловий будинок, літера «а» - в`їзд, І тротуари, 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, який належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не наведено будь-яких мотивів того, що накладення арешту на визначене майно може якимось чином істотно ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист порушених прав позивача.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову не враховано пов`язаність способу забезпечення позову, співмірність та адекватність з предметом позовних вимог.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 511700000:02:05:0168, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, яка належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

накладення арешту на об`єкт нерухомості: в цілому будинок (індивідуальний) житловий, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 513,5 кв.м., житловою 146,6 кв.м., який складається з: лі. «А» - житловий будинок, літера «а» - в`їзд, І тротуари, 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, який належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність заявником ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову, оскільки підставою для забезпечення позову є не докази, які підтверджують ризики невиконання рішення суду, а обґрунтоване припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких має намір звернутися позивач.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 20 січня 2021 року в частині:

накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 511700000:02:05:0168, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, яка належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

накладення арешту на об`єкт нерухомості: в цілому будинок (індивідуальний) житловий, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 513,5 кв.м., житловою 146,6 кв.м., який складається з: лі. «А» - житловий будинок, літера «а» - в`їзд, І тротуари, 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17, який належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

-скасувати.

Постановити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова