Справа № 697/2013/21
№ пров. 2/697/657/2021
У Х В А Л А

08 жовтня 2021 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Євтушенко Б.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бовшик М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни про визнання виконавчого напису № 4938, вчиненого 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою Оленою Миколаївною таким, що не підлягає виконанню.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя зазначає наступне.

Згідно з ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі, з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна заява подана з порушенням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, зокрема, позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 та постанову ВП ВС від 21.03.2018 №761/24881/16-ц.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання представника заявника на постанову Великої палати Верховного суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц не можуть бути взяті до уваги, оскільки у вказаній справі предметом позову було захист прав споживача фінансових послуг, а саме: стягнення з відповідача майнової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим заявника було звільнено від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як споживача. Предметом даного позову є визнання виконавчого напису про стягнення із позивача грошових коштів за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, тобто у зазначених правовідносинах позивач не є споживачем, а виступає як боржник за виконавчим написом.

Позивач не зазначає жодних доводів та доказів того на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягає порушення прав позивача як споживача.

Отже, позивачем не надані докази сплати судового збору, як і докази, що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Дана позиція відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №638/6060/18.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору в справах немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 складає 908,00 грн.

Сплата витрат за розгляд справи проводиться за такими реквізитами:

- судовий збір - отримувач коштів ГУК у Черк.обл./тг м.Канів/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0023717, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу термін для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, протягом 5 днів з моменту отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу та її представнику, що у разі не усунення недоліків в указаний строк, позовна заява буде повернута і вважатиметься неподаною

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. В. Євтушенко