Провадження № 2/947/1258/21
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Салтан Л.В.,
при секретарі Громико В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Перший Київський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
31 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, відповідач є власником 1/2 цієї квартири, проте, незважаючи на той факт, що відкрито виконавче провадження № 45371992 щодо ОСОБА_2 , та було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, ОСОБА_2 зареєструвала у житлове приміщення ОСОБА_3 18 липня 2019 року.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
Представник третьої особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи Перший Київський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявнимиматеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, вiдповiдно до виконавчого напису за № 990 вiд 03 червня 2014 року, вчиненого приватним нотарiусом Одеського міського нотарiального округу Борисовою Н.В., з відповідачки ОСОБА_4 пiдлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 , на пiдставi договору позики вiд 10 серпня 2011 року з подальшими внесеними змiнами та доповненнями, грошових у розмірі 434905 грн. 27 коп.
Першим Киiвським вiддiлом державної виконавчої служби Одеського міського управлiння юстицii було винесено постанову про вiдкриття виконавчого провадження № 45371992.
З матеріалів справи вбачається, що власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 - відповідач ОСОБА_2 , іншим співвласником є ОСОБА_5 .
При цьому, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, хто саме з співвласників надав згоду на реєстрацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій квартирі. Також, позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів того, на якій саме частині житлового приміщення проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на якій саме частині житлового приміщення він зареєстрований.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З позовної заяви вбачається, що позивачеві не відомо, чи проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій квартирі.
При цьому, у частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тобто, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, чи дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній у цій квартирі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Також, відповідно до актового запису про народження № 2815 від 04 липня 2019 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, що відповідач ОСОБА_2 є законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з чим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з вимогами ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,треті особи: Перший Київський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 13 жовтня 2021 року.
Суддя Салтан Л. В.