ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/699/21
Провадження №2/477/599/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання Лебеденко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визначення додаткового строку

для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її прабаба ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт від 05 лютого 2008 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Котляревської сільської рад Жовтневого району Миколаївської області Позняк Г.І. та зареєстрований в реєстрі за №78. Відповідно до змісту зазначеного заповіту її прабаба розпорядилася належним їй майном та заповіла їй житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,94 га. В передбачений законом термін для прийняття спадщини вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування зазначеного заповіту, оскільки на час її складання прабабою вона була неповнолітньою. У грудні 2020 року вона під час огляду особистих речей прабаби знайшла заповіт на її ім`я, хоча до нотаріуса вона повинна була звернутися до 18 листопада 2020 року. Звернувшись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та їй було запропоновано звернутись до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для її прийняття.

Ухвалою судді від 31 травня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, від представника позивача адвоката Дмитренка І.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

За життя, 05 лютого 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Котляревської сільської рад Жовтневого району Миколаївської області Позняк Г.І. та зареєстрований в реєстрі за №78, згідно якого заповіла ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,94 га.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила поважністю причини пропуску строку для прийняття спадщини те, що після смерті ОСОБА_3 вона не знала про існування заповіту, а тому не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Як установлено в судовому засіданні Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за заявою відповідача ОСОБА_2 заведено спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Зі змісту зазначеної спадкової справи вбачається, що нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємців за заповітом, зокрема позивача ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про шлюб від 04 грудня 2015 року мала дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

15 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, пропустивши визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини на 1 місяць і 3 дні.

На думку суду, зазначені позивачем причин пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважними, а такий строк в 1 місяць і 3 дні є незначним.

Крім цього, у відповідності до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_2 05 жовтня 2021 року, відповідач визнала позов повністю.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини унормовано приписами частини третьої статті 1272 ЦК України, при цьому, позивач є спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , а причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини вважаються визнаними відповідачем як поважні.

З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе позов задовольнити повністю та визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці, з дня набрання законної сили цього рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО