Справа № 206/3494/21
Провадження № 2/206/1187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря с/з Різниченко Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 6666, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 15443 грн. 92 коп. Про наявність цього виконавчого напису позивачу стало відомо із постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. про відкриття виконавчого провадження № 66094976 від 14.07.2021, яку вона отримала засобами поштового зв`язку 20.07.2021. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 66094976 позивач дізналась, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, виданого 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Також, з матеріалів виконавчого провадження їй стало відомо, що 14.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника. Позивачем було зроблено безкоштовний запит про юридичну особу та з витягу з ЄДР їй стало відомо, що ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» було реорганізовано та утворено АТ «БАНК ФОРВАРД». Однак, жодних повідомлень про заміну кредитора з ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» на АТ «БАНК ФОРВАРД» ОСОБА_1 не отримувала. Вчинення приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. виконавчого напису порушує права позивача, оскільки вимоги про погашення заборгованості від АТ «Банк Форвард» вона не отримувала, сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі не відповідає дійсності, у нотаріуса були відсутні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості перед АТ «Банк Форвард». ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис, вчинений 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений позивачем більше трьох років тому, після чого ані АТ «Банк Форвард», ані ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» не пред`являв до неї ніяких фінансових претензій. Так як з дати останнього платежу за кредитним договором пройшло більше 3-х років, квитанції про сплату платежів за кредитним договором у позивача не збереглися. Під час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення вказаних грошових коштів з позивача. Нотаріус не повідомляла боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Натомість, в даному випадку, нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, так як він укладався не в нотаріальній формі, а складений в простій письмовій формі, відповідно цей договір не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 04.06.2021 та зареєстрований в реєстрі за № 6666, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 15443 грн. 92 коп. (а.с. 1-10).

Від позивача надійшла заява відповідно до якої вона просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 53-59).

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 44-46).

Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до суду надійшли заява про розгляд справи без її участі та копії виконавчого напису від 04.06.2021 № 6666 та документів на підставі яких було видано виконавчий напис (а.с. 32-43).

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явилась, правом на подання письмових пояснень не скористалась.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

10.08.2021 позивачем подано дану позовну заяву з додатками (а.с. 1-23).

13.08.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 10.09.2021, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, яка заведена у зв`язку із вчиненням виконавчого напису № 6666 від 04.06.2021 (а.с. 25-27).

01.09.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганук Є.Ю. на адресу суду надійшли заява про розгляд справи без її участі та копії виконавчого напису № 6666 від 04.06.2021 та документів на підставі яких було видано виконавчий напис (а.с. 32-43).

07.09.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с. 44-46).

10.09.2021 відкладено підготовче судове засідання на 29.09.2021 (а.с. 47).

29.09.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без її участі (а.с. 52-59).

29.09.2021 закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження, проведено розгляд справи по суті під час якого судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи (а.с. 60).

29.09.2021 складено вступну та резолютивну частини рішення суду (а.с. 61).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06.06.2014 ОСОБА_1 підписано з ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» заяву на оформлення лояльного кредиту по кредитному договору № 113434844 від 06.06.2014, дата оформлення лояльного кредиту: 10.06.2014. Окрім цього, позивачем підписано заяву на відкриття поточного рахунку ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 13298,90 грн. (а.с 35-39).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» було реорганізовано та утворено АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с. 20).

01.06.2021, вих. 17/1-317/1/1162, відповідачем направлено до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. заяву про вчинення виконавчого напису, відповідно до якої АТ «БАНК ФОРВАРД», яке є кредитором по кредитному договору № 113434844 від 10.06.2014, просить стягнути на свою користь заборгованість з боржника, яким є ОСОБА_1 . Сума повної заборгованості складає 14343,92 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 10040,74 грн.; заборгованість за процентами становить 3853,18 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 450 грн. (а.с. 34).

Разом з заявою про вчинення виконавчого напису представником відповідача направлено лист, відповідно до якого зазначено, що право вимоги щодо стягнення повної заборгованості у сумі 14343,92 грн. з ОСОБА_1 виникло 12.08.2018. Станом на 01.06.2021 заборгованість за кредитним договором № 113434844 від 10.06.2014 складає 14343,92 грн. Станом на 01.06.2021 заборгованість перед АТ «БАНК ФОРВАРД» ОСОБА_1 не погашена (а.с. 40).

Згідно копії виконавчого напису від 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. звернено стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 113434844 від 10.06.2014 укладеним з ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Сума заборгованості складає 14343,92 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту становить 10040,74 грн.; заборгованість за процентами становить 3853,18 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 450 грн. За вчинення виконавчого напису отримано плату зі стягувача в розмірі 1100,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 33).

14.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 6666 виданого 04.06.2021 приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 15443,92 грн. (а.с. 15-16).

14.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 19488,31 грн. (а.с. 18-19).

14.07.2021 приватний виконавець Овсієнко А.В. направила позивачу та відповідачу для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2021, винесену при примусовому виконанні виконавчий напис № 6666 від 04.06.2021, що видав приватний нотаріус КМНО Буждиганчук Є.Ю. (а.с. 14).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача та представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі в тексті - Порядок) та Постанова КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Тому, суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Так, АТ «БАНК ФОРВАРД» своїм правом на подання відзиву та доказів не скористалися, а надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не містять доказів щодо відсутності безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а тому слід вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала спірна заборгованість перед стягувачем.

Окрім цього, суд звертає увагу, що АТ «БАНК ВОРВАРД» не було надано обґрунтованого розрахунку заборгованості, який би містив обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування.

Крім того, законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, судом встановлено, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку був відсутній, оскільки такий взагалі не укладався між ОСОБА_1 та ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ».

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір № від 10.06.20214 не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постановах від 12.03.2020 та від 15.04.2020 у справах № 757/24703/18-ц та № 158/2157/17 відповідно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, вислухавши доводи позивача, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595,ст.ст. 34, 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 202 ЦК України, ст.ст. 1-5, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 38, приміщення 147, кімната 5,7), приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 10, офіс 91) - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення та зареєстрований в реєстрі № 6666 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 15443 грн. 92 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.10.2021.

Головуючий суддя: К.С. Маштак