КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3461/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.,

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:
10.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 32514 від 18.03.2021, про стягнення з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГЩ: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська 15/1 літ.Б, Код ) заборгованості за кредитним договором № 2008524 від 02.11.2019 року в сумі 26 101 грн. 00 коп. боргу та 2610 грн. 10 коп. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 28.04.2021 ркоу Приватним виконавцем виконавчого округу м.Одеси Шевченко Тетяною Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65297946 щодо примусового виконання виконавчого напису №32514, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 18.03.2021 року, про звернення стягнення в сумі 26101 грн. 00 коп. боргу та 2610 грн. 10 коп. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» з неї - ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Одеси Шевченко Тетяною Сергіївною 28.04.2021 року було винесено постанову по виконавчому провадженню № 65297946 на підставі якої було звернуто стягнення на її заробітну плату, яку вона отримую працюючи у Об`єднанні багатоквартирного будинку «ВІЛЬЯМСА 59-К».
Позивач вважає, що виконавчий напис № 32514 від 18.03.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на її доходи, здійснений виконавчий напис № 32514 від 18.03.2021 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що у виконавчому написі №32514 від 18.03.2021 року вказано, що він вчинений щодо заборгованості на підставі кредитного договору № 2008524 від 02.11.2019 року, водночас, договір про надання кредиту № 2008524 від 02.11.2019 року, копія якого була подана нотаріусу, не містить її підпису.

Також позивач стверджує, що відповідач не надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису доказів на підтвердження того, що саме вона зареєструвалася на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет, пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування договору про надання кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем не було надано нотаріусу доказів того, що одноразовий ідентифікатор направлявся саме їй, і, що мобільний номер належить їй.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що заборгованість по договору має спірний характер, а виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 11.06.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2021 року було витребувано у Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали належним чином завірені копії документів, які стали підставою для вчиненнявиконавчого напису № 32514 від 18.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості за кредитним договором №2008524 від 02.11.2019 року в сумі26101 грн. 00 коп. борту, та 2610 грн. 10 коп. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2021 року було частковозадоволено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65297946, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської областіОСОБА_2 івни №32514 від 18.03.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»заборгованості за кредитним договором №2008524 від 02 листопада 2019 року у розмірі 26 101,00 грн., та 2610 грн. 10 коп. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису, до розгляду справи по суті.

12.07.2021 року від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що в діях відповідача та/або нотаріуса відсутні порушення, внаслідок яких виконавчий напис, що є предметом спору, можна визнати таким, що не підлягає виконанню, в той же час, позиція позивача ґрунтується на хибному розумінні алгоритму стягнення заборгованості в безспірному порядку, маніпулюванні наявними правовими нормами та наданні завідомо неправдивих відомостей суду в частині, що стосується твердження щодо не підписання жодних договорів із відповідачем.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про витребування доказів, подане по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання 05.10.2021 року позивач не з`явилась, однак 05.10.2021 року надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 05.10.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Треті особи - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна та Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про час та місце судових засідань повідомлені належним чином, у судове засідання 05.10.2021 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмові пояснення на позовну заяву не надали.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 02.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2008524, відповідно до умов якого, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на наступних умовах: очікувана сукупна вартість кредиту 4 213,00 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом 385 %, плата за користування кредитом 1 013,00 грн., граничний строк повернення кредиту і плати за користування кредитом 30. Кредит надається з метою використання грошових коштів для особистих потреб позичальника.
У договорі у графі «підпис споживача» вказано, що його підписано електронним підписом 02.11.2019 року ОСОБА_1 .
18.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської областіГоловкіною Яною Вікторівною було винесено виконавчий напис №32514 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»заборгованості за кредитним договором №2008524 від 02 листопада 2019 року у розмірі 26 101,00 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, 28.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Одеси Шевченко Тетяною Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65297946 щодо примусового виконання виконавчого напису № 32514, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 18.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості в розмірі 26101 грн. 00 коп. та основної винагороди в розмірі 2610 грн. 10 коп.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Одеси Шевченко Тетяною Сергіївною 28.04.2021 року було винесено постанову по виконавчому провадженню №65297946, на підставі якої було звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яку вона отримує працюючи у Об`єднанні багатоквартирного будинку «Вільямса 59-К».
За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно: до ч. І ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч., ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Копія договору позики у розділі «Реквізити та підписи сторін» не містить підписів сторін та немає примітки про те, що договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відсутній і сам одноразовий ідентифікатор, який, окрім того, також не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором має складатись саме з алфавітно-цифрової послідовності, тобто містити як алфавітні так і цифрові значення.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 ЗУ Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Якщо законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього стоку. До заборгованості за щомісячними платежами строк давності обраховується щодо кожного з платежів. Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису, пункти 1, 3 Глави 16 розділу Порядку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 88 Закону України «Про нотаріат».

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує поки суд не встановить зворотного.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №6-887цс17.

Постановою Київського Апеляційного Адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості».

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Таким чином, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662.

Постановою Київського Апеляційного Адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Тобто, на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису судове рішення від 22 лютого 2017 року набрало законної сили, а тому нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі постанови.

Відтак, в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського Апеляційного Адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, а тому законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі не існувало.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського Апеляційного Адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору №2848084 від 28.10.2019 року.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання ігютекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення" виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається:. оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення за іпотечним договором, нотаріусу обов`язково подається письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання із доказами її відправки; іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця; для одержання виконавчого напису за іншими нотаріально посвідченими договорами, зокрема позики та кредиту, нотаріусу подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

У Переліку не розкрито, які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів і боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором (позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення-виконавчого напису).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої ^судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18) зазначено, щ оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

При цьому у вказаній справі Верховний суд зробив висновок, що суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ТОВ «ФК «Рантьє» не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано кредитний договір у вигляді заяви позичальника, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості за кредитним договором, а також копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 17 вересня 2014 року № Z 19.232.70861.

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «ФК «Рантьє». Позивач не мала можливості подати нотаріусу - заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису..

Верховний суд в ухвалі від 29.04.2020 у справі №554/6777/17 дійшов до висновку, що повідомлення надіслане стягувачем боржнику є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Сам виконавчий напис № 32514 від 18.03.2021 року містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, зазначено тільки договір №2008524 від 02.11.2019 року, що не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

При цьому, вимога про дострокове погашення заборгованості на адресу ОСОБА_1 не надходила, що виключає безспірність вимог.

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Так, ОСОБА_1 не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між мною та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

При цьому, позивач вважає що сума боргу є завищеною, і не враховує всіх зроблених нею погашень кредиту.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону.

Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором, суми боргу у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

При цьому, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують безспірність і на підставі яких нотаріусами здійснюються ї виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період.

В матеріалах виконавчого напису відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 . Факт видачі кредитних коштів позивачу не підтверджений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити, з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Також, подані документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і відсотків, штрафів та пені, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені.

Про відсутність безспірності вимог, також, свідчить, той факт, що нарахування процентів банком здійснювалось за період з 02.12.2019 року по 03.03.2021 року. Водночас, згідно п.1.9 кредитного договору строк, на який надасться кредит - 30 календарних днів.

Враховуючи дату підписання кредитного договору № 2008524 від 02.11.2019, строк його дії закінчився 02.12.2019 року.

Після 02.12.2019 року, тобто після закінчення строку дії договору у відповідача не було підстав для нарахування відсотків.

Аналізуючи положення статей 1048 та 1050 ЦК, Велика Палата у Постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 прийшла до висновку, що у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3% річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати.

Таким чином, всупереч положенням ст. 1048 та 1050 ЦК України, відповідачем нараховано розмір відсотків та комісії за користування кредитом за період з 02 гудня 2019 року по 03 березня 2021 року згідно виконавчого напису від 18.03.2021 № 32514, після закінчення строку дії кредитного договору № 2008524 від 02.11.2019 року.

Після закінчення строку дії договору відповідач не мав право нараховувати ні комісії, ні відсотки за користування кредитом.

Наведене доводить про відсутність безспірності вимог відповідача, викладених у виконавчому написі від 18.03.2021 № 32514.

Крім того, доказів того, що позивач отримувала будь-які претензії чи заяви, а також вимогу про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «АІА Фінане Груп» чи приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, у зв`язку чим, була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ТОВ «АІА Фінане Груп» чи нотаріусу.

Докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. б ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суду надано не було.

Таким чином, суд зазначає, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором, суми боргу у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово, з порушенням вимог ст. 1048, 1050 ЦК України, без урахування думки та позиції позивача, який є відображенням односторонніх арифметичних рахунків позивача і не може бути доказом безспірності грошових вимог та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Таким чином, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем.

Таким чином, виконавчий напис здійснено в порушення приписів ст.ст. 203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про нотаріат».

Натомість, безумовним фактом, який свідчить про не безспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та з нею не узгоджені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту № 2008524 від 02.11.2019 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, на адресу реєстрації позивача не надходила вимога про усунення порушень виконання зобов`язань, розмір заборгованості має спірний характер і оспорується позивачем, що виключає безспірність вимог, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Також, подані документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені, крім того, відсотки нараховані за період після закінчення строк дії договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не перевірив належним чином безспірність розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчими написами, та здійснив виконавчі написи на підставі правочинів, за якими, чинне на той час законодавство не давало можливості вчинення таких нотаріальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірних виконавчих написів був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитними договорами, вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а самі виконавчі написи вчинені на підставі договорів, які нотаріально не посвідчувалися.

Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 908,00 грн., та витрати по сплаті судового збору за подання до суду заяви по забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 32514 від 18.03.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська 15/1 літ. Б, ) заборгованості за кредитним договором № 2008524 від 02.11.2019 року в сумі 26 101 (двадцять шість тисяч сто одна) грн. 00 коп. боргу, та 2 610 (дві тисячі шістсот десять) грн. 10 коп. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська 15/1 літ. Б, ) на користьОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.