Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2137/21

Номер провадження: 2-з/511/24/21

"11" жовтня 2021 р. Роздільняський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В. дослідивши матеріали справи, додані до заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дмітрієва Руслана Борисовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю житлового будинку та визначення часток,

встановив:

Представник позивача Дмітрієв Р.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку п.1 ч.1 ст.152 ЦК України про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Дана заява мотивована тим, що сторони по справі перебувають у шлюбі, укладеному за межами України в Хашимітському Королівстві Йорданія, який відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право» є дійсним в Україні.

В період шлюбу 20.07.2020 року придбали будинок в АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я відповідачки, який він просить визнати спільною сумісною власністю на підставі Сімейного кодексу України та визначити його частку в будинку в розмірі Ѕ частини.

Оскільки інформація щодо укладеного шлюбу за межами України в органах ДРАЦС відсутня, відповідно відповідачка, коли укладала договір купівлі продажу будинку повідомила нотаріуса, що вона в шлюбі не перебуває.

Тому в нього є всі підстави стверджувати, що відповідачка може розпорядитися спірним майном без його згоди, що може зробити неможливим виконання рішення в подальшому.

Посилаюсь на дані обставини просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірний будинок до вирішення даного спору по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тому заявник, його представник та інші заінтересовані особи про час та місце розгляду заяви не повідомлялись.

Суд, ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї доказів, проаналізувавши пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову і відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так ОСОБА_1 одночасно з даною заявою подав позов, в якому має намір довести своє право власності на частку в спірному будинку, який на підставі договору купівлі-продажу зареєстрований на відповідачку ОСОБА_2 .

Оскільки спірне майно зареєстроване за відповідачем по справі, то вочевидь, що ОСОБА_2 може до вирішення спору у суді розпорядитися цим майном, а тому у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Тому суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, знаходить заяву про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає, що заяву належить задовольнити частково та накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 149,150, п.2 ч.1 ст.152, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дмітрієва Р.Б. про забезпечення позову, - задовольнити.

Накласти арешт - на Ѕ частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 на підставі нотаріально-посвідченого Договору купівлі продажу житлового будинку від 10.07.2020 року, за №659.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

С Суддя: Ж. В. ТеренчуТеренчук