Провадження № 2/734/268/21 Справа № 734/33/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Домашенка Ю.М.,

секретар судового засідання - Гузенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі Відповідачів) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що з Відповідачами на протязі довгого часу перебувала у дружніх, приятельських та сусідських відносинах. 13.07.2017 Позивач надала Відповідачам позику в розмірі 20000 доларів США. Після отримання коштів Відповідачі написали розписку, згідно з якою зобов`язалися повернути Позивачу кошти в строк до 31.12.2017. В січні 2018 року Відповідачі повідомили, що в них виникли важкі обставини і вони не можуть повернути борг та пообіцяли сплачувати заборгованість поступово. В березні-квітні 2020 року Відповідачі повернули Позивачу 500 доларів США та обіцяли проводити погашення боргу кожного місяця в розмірі 500 доларів США. За період з квітня 2020 року по 25 січня 2021 року Відповідачі лише три рази перераховували кошти на банківську карту Позивача платежами по 2800 грн. Враховуючи, що Відповідачі не виконали зобов`язань за борговою розпискою, Позивач просить стягнути з Відповідачів: 19200 доларів США; 3 % річних за користування коштами у сумі 46469.87 грн., 3 % річних за інфляційні втрати у сумі 46469.87 грн. за період з 31.12.2017 по 31.12.2020; судовий збір в розмірі 4968.50 грн., комісію банку в розмірі 37.30 грн. та 100 грн. поштових витрат.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.02.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.07.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

При цьому, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судовим розглядом цивільної справи встановлено, що відповідно до розписки від 13.07.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позичив у ОСОБА_1 суму грошей в розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США до 31 грудня 2017 року. Гроші взяті зі згоди його дружини ОСОБА_2 .

Згідно з виписками руху коштів 29.09.2020, 12.12020, 25.01.2020 на банківську картку ОСОБА_1 перераховано по 2800 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З тексту розписки вбачається, що вона складена відповідачем ОСОБА_3 як фізичною особою, за згодою відповідача ОСОБА_2 (дружини ОСОБА_3 ),

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог Позивачем надано належним чином завірену копію розписки (договору позики). Із клопотання ОСОБА_3 від 15.07.2021 про відкладення розгляду справи також вбачається, що він не заперечує наявність боргу перед ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 30.06.2020 (справа №638/18231/15-ц).

Відповідно до положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що Відповідачі в повному обсязі не виконали своїх зобов`язань за договором позики перед Позивачем, із них необхідно стягнути на користь Позивача заборгованість з договором позики в розмірі 19200.00 (дев`ятнадцять тисяч двісті) доларів США та 3 % річних за користування наданими коштами в розмірі 46469.87 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» ндекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що умовами договору позики сторони визначили грошове зобов`язання у іноземній валюті (доларах США), нарахована Позивачем сума інфляційних втрат стягненню з Відповідачів не підлягає.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.06.2020 у справі № 752/10525/16-ц.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів поштових витрат та комісії банку, оскільки такі витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, не відносяться до судових витрат.

Ураховуючи часткове задоволення позову, з Відповідачів на користь Позивача необхідно стягнути 4577.02 грн. судового збору (по 2288.51 грн. з кожного).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 368 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість з договором позики в розмірі 19200.00 (дев`ятнадцять тисяч двісті) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 46 469 (сорок шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4577 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривень 02 копійки.

У стягненні з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат: комісії банку у розмірі 37 (тридцять сім) гривень 30 копійок та поштових послуг у розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 07.10.2021.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України 29.12.1998).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області Ю.М. Домашенко