Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1648/13-ц
Провадження 6/483/76/2021
У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Марчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2013 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31396 доларів 4 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 250951 грн. 74 коп. Посилаючись на те, що до ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» перейшли права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявник просив замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» у вказаному вище виконавчому провадженні.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2013 року в цивільній справі № 483/1648/13-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто солідарно 31396 доларів 4 центи США в рахунок заборгованості за кредитним договором № 08/06/2008/840 К1137 від 19 червня 2008 року та по 1254 грн. в рахунок відшкодування судових витрат з кожного (а.с. 27-28).

21 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_4, згідно з яким стягувач відступив своє право вимоги за договорами кредиту, у тому числі й за кредитним договором № 08/06/2008/840 К1137 від 19 червня 2008 року, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (а.с. 46-48).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво в матеріальних (майнових) правовідносинах, тобто перехід суб`єктивних майнових прав чи обов`язків від одного суб`єкта майнових правовідносин до іншого на підставі договору.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає й практиці Європейського суду з прав людини. Так у п. 15 рішення у справі «Моргуненко проти України» від 06 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказано, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (п. 35 рішення від 21 квітня 1998 року у справі «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), та п.п.24-27 рішення від 13 червня 2006 року у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia).

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» частини першої передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Отже навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (ст. 55 ЦПК України).

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, також зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підстав ст. 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також той факт, що до заяви не додано документів, які необхідні для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: копії виконавчого листа, інформації про стан виконавчого провадження на момент звернення до суду, заява ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження в цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Головуючий: