Провадження № 2-о/522/320/21
УХВАЛА

11 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Прутян Д. С., про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Одесі, правовстановлюючих документів, а саме: розпорядження органу приватизації від 20 липня 1993 року за № 235 на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26 липня 1993 року за реєстровим № 1180; а також встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26 липня 1993 року за реєстровим № 1180.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , після смерті якого Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса заведено спадкову справу № 326с/2021. З відповіді Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса № 2038с/02-14 від 06 липня 2020 року слідує, що згідно наданого свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26 липня 1993 року за реєстровим № 1180, наявні розбіжності в написанні по батькові ОСОБА_2 , а саме зазначено " ОСОБА_3 ", тоді як у свідоцтві про смерть його по батькові зазначено як " ОСОБА_4 ". Така ж помилка в написанні по батькові померлого міститься і в розпорядженні органу приватизації від 20 липня 1993 року № 235. Зазначає, що такі помилки виникли внаслідок неправильного перекладу по батькові померлого ОСОБА_2 з української на російську мови. Указані помилки перешкоджають заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину. Також указала, що у свідоцтві про право власності на житло від 26 липня 1993 року № НОМЕР_1 її по батькові зазначено як " ОСОБА_5 №", проте в розпорядженні органу приватизації, на підставі якого пізніше було видано свідоцтво про право власності на житло, правильно зазначено прізвище, ім`я та по батькові заявника " ОСОБА_1 ".

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків поданої заяви, а саме для подання належним чином оформленої заяви з наданням її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням заінтересованих осіб, мети, з якою заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, а також для доплати судового збору у визначеному законом розмірі.

На виконання вимог ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Прутян Д. С., до суду надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення в новій редакції, із зазначенням заінтересованої особи Одеської міської ради. Також до заяви долучено квитанцію про сплату судового збору.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів їй необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину на указану квартиру та можливості подальшої реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з правильним зазначенням прізвища, ім`я та по батькові спадкоємця.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

У частині першій статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та які можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, який не є вичерпним.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

З матеріалів заяви слідує, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючих документів, а саме: розпорядження органу приватизації від 20 липня 1993 року за № 235 на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26 липня 1993 року за реєстровим № 1180, оскільки факт належності даних правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею спадкових прав та необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину на указану квартиру.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.04.2021.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюєтьсяабо не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19.

Отже, за таких обставин, суд дійшов висновку, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, оскільки відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність ОСОБА_2 припинилася у зв`язку з його смертю, що свідчить про неможливість встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів на нерухоме майно за померлою особою.

Одночасно заявнику слід роз`яснити її право подати позов на загальних підставах з певними вимогами до відповідних осіб, які повинні брати участь у розгляді справи.

Крім того, з матеріалів заяви слідує, що у липні 2021 року ОСОБА_1 з усним зверненням звернулася до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса щодо можливості отримання свідоцтва про право на спадщину, однак ні відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в розумінні чинного законодавства, ні будь-яких інших доказів на прийняття спадщини матеріали заяви не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадженняза заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена