Справа № 473/2358/21
РІШЕННЯ

іменем України

"11" жовтня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказувало, що 26 вересня 2018 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір №901, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 63 997,92 грн. (55 680 грн. на споживчі потреби, 8 017,92 грн. для внесення страхового платежу, 300 грн. на оплату разової комісії) зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 26 вересня 2020 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від розміру кредиту (на прострочену частину кредиту в розмірі 0,01 %) та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,10 %.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту.

Проте позичальник умови договору належним чином не виконувала у зв`язку з чим станом на 14 травня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 70 113,81 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 27 453,23 грн.;

- заборгованість за процентами 1 322,75 грн.;

- заборгованість за комісією 27 779,04 грн.;

- штрафні санкції за невиконання умов договору 13 558,79 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у повному обсязі.

15 липня 2021 року від відповідачки ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачем на надано суду належної якості документи, що б в сукупності вказували на укладення між сторонами в належній формі кредитного договору (заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26 вересня 2018 року №901 не може вважатися кредитним договором, оскільки у ній не зазначено форму кредитування, розмір кредиту, з неї не вбачається погодження позичальника з істотними умовами договору, а саме розміром відсотків, комісії, неустойки; умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (на яку посилається позивач) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний документ не містить підпису позичальника, а тому не є частиною кредитного договору). Також позивачем не надано належні докази виконання сторонами умов договору (надання банком кредиту, користування позичальником кредитними коштами та сплати заборгованості), а також наявності та розміру заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача та відповідачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 26 вересня 2018 року між ПАТ «ПУМБ» (на час розгляду справи АТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №901.

Договір складається із підписаної сторонами (представником банку та відповідачкою) заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26 вересня 2018 року №901 (а.с. 5).

Відповідно до договору банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 63 997,92 грн. (55 680 грн. на споживчі потреби, 8 017,92 грн. для внесення страхового платежу, 300 грн. на оплату разової комісії) зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 26 вересня 2020 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від розміру кредиту та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,10 %.

Доказів про узгодження сторонами умов договору щодо внесення позичальником плати за користування кредитом (процентів) у розмірі 0,01 %, а також сплати позичальником на користь банку неустойки за порушення умов договору заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26 вересня 2018 року №901 не містить, а тому доводи позивача в цій частині не підтверджені необхідними доказами та не можуть бути прийняті судом до уваги.

АТ «ПУМБ» в повному обсязі виконало взяті на себе зобов`язання в частині надання кредиту, що підтверджується копією меморіального ордеру №TR.311100015.28420.8810 від 26 вересня 2018 року (а.с. 12).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26 вересня 2018 року №901 складена в передбаченій законом письмовій формі, підписана сторонами, містить усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну (розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом). Таким чином вказана заява складає собою кредитний договір.

Що стосується доводів відзиву про те, що інші документи, зокрема умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть бути прийняті до уваги в якості складових частин кредитного договору, то суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб дійсно не містять підпису позичальника про ознайомлення та погодження з ними.

В той же час, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у подібній справі за № 342/180/17 прийшла до наступних правових висновків (цитата): «Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, оскільки позивачем не надано доказів, що умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб або інші документи, що стосуються умов кредитування, містять підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та погодження з ними, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, а зазначені в ньому умови кредитування приймати до уваги.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у неї дійсно виникла заборгованість за кредитним договором, зокрема заборгованість за кредитом у розмірі 27 453,23 грн., що знайшло своє повне підтвердження розрахунком заборгованості та випискою за рахунку позичальника (які є належними та допустимими доказами в підтвердження наявності та розміру боргу).

Аналізуючи питання щодо правильності нарахування заборгованості за процентами та комісією, суд виходить з того, що згідно вимог позивача, розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника, заборгованість фактично нарахована:

- в частині процентів за користування кредитом - за період з 26 січня 2020 року (дати виникнення заборгованості) по 26 жовтня 2020 року в розмірі 1 322,75 грн.;

- в частині комісії за обслуговування кредитної заборгованості - за період з 27 липня 2019 року (дати виникнення заборгованості) по 26 вересня 2020 року в розмірі 27 779,04 грн.

Однак, згідно копії письмової вимоги (повідомлення) від 20 березня 2020 року № 1041 (а.с. 13) АТ «ПУМБ» на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України звернулося до позичальника з вимогою про дострокове виконання умов кредитного договору в строк до 27 березня 2020 року, тобто з направленням вказаної вимоги змінило строк кредитування.

А відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібних висновків стосовно не лише процентів, а й інших платежів (комісії, неустойки) висловив Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц.

Таким чином, після закінчення зміненого банком строку кредитування (27 березня 2020 року) АТ «ПУМБ» не мало права нараховувати позичальнику передбачені договором проценти та комісію. З цього часу права та інтереси кредитодавця забезпечувалися виключно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак таких вимог банк не заявляв, а суд в силу принципу диспозитивності не розглядав.

Тому нарахування за вказаними платежами повинні бути здійснені за період з дати виникнення заборгованості до закінчення зміненого банком строку кредитування, а саме:

- в частині процентів за користування кредитом - за період з 26 січня 2020 року по 27 березня 2020 року, що становить 489,49 грн. (258,49 грн. (заборгованість за період з 26 січня 2020 року по 26 лютого 2020 року) + 231 грн. (заборгованість за період з 26 лютого 2020 року по 26 березня 2020 року));

- в частині комісії за обслуговування кредитної заборгованості - за період з 27 липня 2019 року по 27 березня 2020 року, що становить 15 871,52 грн. (1 983,94 грн. (розмір щомісячного платежу, який підлягав внесенню) х 8 місяців (період прострочення платежу)).

Що стосується нарахованої неустойки, то як раніше встановлено судом, матеріалами справи не підтверджено узгодження сторонами умов договору щодо можливості здійснення таких нарахувань та їх розміру, а тому вимоги в цій частині є безпідставними.

За встановлених обставин, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 43 814,24 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 27 453,23 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 26 січня 2020 року по 27 березня 2020 року в розмірі 489,49 грн.;

- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за період з 27 липня 2019 року по 27 березня 2020 року в розмірі 15 871,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також слід стягнути 1 418,52 грн. судового збору (2 270 грн. (сплачений судовий збір) х 62,49 % (процент задоволених позовних вимог)).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість за кредитним договором від 26 вересня 2018 року, що утворилася станом на 14 травня 2021 року, а саме, заборгованість за кредитом 27 453 (двадцять сім тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 23 копійки, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 26 січня 2020 року по 27 березня 2020 року 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 49 копійок, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за період з 27 липня 2019 року по 27 березня 2020 року 15 871 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 52 копійки, а всього в загальному розмірі 43 814 (сорок три тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень 24 копійки, а також в повернення 1 418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) гривень 52 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв