справа № 631/1003/21
провадження № 4-с/631/11/21
У Х В АЛ А

про відмову у відкритті провадження

11 жовтня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича,

В С Т А НО В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича, в якій просить визнати незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця в частині позбавлення її можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, відсутності відправлення на її адресу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, позбавлення джерела існування її родини шляхом накладання арешту на заробітну плату; скасувати постанову приватного виконавця про блокування її банківської картки на отримання заробітної плати до закінчення перевірки працівниками поліції шахрайських дій невідомих осіб; витребувати від приватного виконавця оригінал або належним чином завірену копію зведеного виконавчого провадження та стягнути суму судового збору та інших витрат, у тому числі на послуги адвоката.

При обґрунтуванні вказаної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вона внесена до Реєстру боржників на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом Сергієм Миколайовичем, проте ніяких постанов про відкриття провадження в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» не отримувала. Діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича призупинена, а тому у скаржника є сумніви у необхідності спілкування з останнім. Посилаючись на приписи статтею 20, 70 та 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 447 449 Цивільного процесуального кодексу України просить захистити її прав та інтереси.

Всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання, пов`язаного із відкриттям провадження у справі по розгляду скарги на дії приватного виконавця й на які скаржник посилається як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил Цивільного процесуального законодавства України, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами пункту 3 частини 1 статті 3 наведеного вище Закону України визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Отже, виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина 1 статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З наданої до скарги Інформації з Єдиного реєстру боржників від 05 жовтня 2021 року вбачається, що у вказаному реєстрі внесено запис про боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні за № 66979821 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення коштів, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України та Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений положеннями статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частини 1 та 2 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Цивільний процесуальний кодекс України визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447 453 розділу VII Кодексу.

Так, відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи .

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Разом з тим, норми Кодексу адміністративного судочинства України за аналогією із нормами Цивільного процесуального кодексу України також регламентують порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» та статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також Пленум Верховного Суду України у пункті 6 своєї постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснив, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17 (провадження № 14-471цс19) дійшла висновку, що за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами,оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

З огляду на те, що заявником оскаржується дії та бездіяльність приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 66979821 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, суд приходить висновку, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а така бездіяльність приватного виконавця може бути оскаржено шляхом подання відповідного адміністративного позову в порядку адміністративного судочинства.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина 9 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що скаржник оскаржує дії та бездіяльність приватного виконавця в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов висновку, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження по вказаній скарзі слід відмовити.

Додатково суд роз`яснює, що в даному випадку скаржнику необхідно звернутись з позовною заявою до адміністративного суду в порядку, передбаченому положеннями Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статями 4, 5, частиною 9 статті 10, статтями 186, 258, 260 261, 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича відмовити.

Роз`яснити скаржнику її право на звернення за захистом свого права в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали разом із скаргою і доданими до неї документами надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська