УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. м.Харків

Суддя Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявниця просить встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю виданого 23.12.2002 року Балаклійською районною державною адміністрацією, серія І-ХР № 100242 на земельну ділянку загальною площею 1.7900 гектарів, яка розташована на території Протопопівської селищної ради Балаклійського району Харківської області, кадастровий номер :04:000:0001, що виданий на ім`я « ОСОБА_2 ».

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Протопопівка Балаклійського району Харківськой області. В свідоцтві про народження її батьками російською мовою записані: батько - « ОСОБА_4 », мати - « ОСОБА_5 ». Свідоцтво про народження видане 12.02.1952 року «Протопоповский сельЗАГС Петровского района», серія НОМЕР_1 , актовий запис № 4.

17.11.1978 року вона, ОСОБА_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Шлюб було зареєстровано «Дворец бракосочетания Орджоникидзевский», актовий запис № 2317. Шлюбне прізвище - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про смерть видане 04.08.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серія НОМЕР_2 , актовий запис № 11390.

Вона, ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, ОСОБА_2 . Чоловік її матері, а її батько, ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син її матері, а її брат, ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У передбачений законом строк вона, ОСОБА_1 , звернулася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 01.09.2021 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, серія П № 2313/02-31.

Після смерті її матері, ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 1.7900 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка розташована на території Протопопівської селищної ради Балаклійського району Харківської області, кадастровий номер :04:000:0001. Державний акт на право приватної власності на землю виданий 23.12.2002 року Балаклійською районною державною адміністрацією, серія І-ХР № 100242, актовий запис № 48.

Вищезазначений державний акт був виданий на ім`я ОСОБА_2 , тобто було невірно записано побатькові. При отриманні зазначеного державного акту її мати, ОСОБА_2 , звернула на це увагу тодішнього секретаря Протопопівської сільської ради. У відповідь їй було вказано на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - це одне й те саме.

Ще за життя її мати, ОСОБА_2 , зверталась з заявою щодо здійснення належним чином виправлення помилки в державному акті на право приватної власності від 22 грудня 2002 року І-ХР № 100242, який належить ОСОБА_2 , замінивши слова « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » до Голови сільської ради с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області. Дану заяву було подано її представником, ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності від 06.02.2020 року посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мисочкою Д.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 138, 139.

10.03.2020 року її чоловік, довірена особа її матері, ОСОБА_6 , отримав відповідь за № 02-24/105 на вищезазначену заяву. Протопопівською сільською радою її чоловіка було повідомлено про те, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 видавався Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області згідно паспортних даних.

Після цього її чоловік, ОСОБА_6 , звернувся до Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області з аналогічною заявою.

13.03.2020 року було отримано відповідь за № Б-203/08-05 на вищезазначену заяву. У відповіді зазначалося про те, що вирішити вказане у заяві питаня не вважається можливим, оскільки Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування втратила чинність з 15.10.2013 року. Для вирішення порушеного питання було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

В усіх документах ОСОБА_2 її побатькові записано « ОСОБА_10 »: в свідоцтві про народження серія НОМЕР_3 від 29.08.1975 року, в паспорті громадянина України серія НОМЕР_4 від 19.07.2006 року; картці фізичної особи платника податків № НОМЕР_5 від 26.05.2017 року, свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_6 від 22.07.1979 року, посвідченні для ветеранів війни - учасників війни серія НОМЕР_7 від 21.01.2004 року, посвідченні № НОМЕР_8 від 24.07.1981 року, трудовій книжці від 15.12.1948 року.

Внаслідок зазначеної помилки вона, ОСОБА_1 , не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері, ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим вона і змушена звернутись до суду для встановлення факту, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю виданий 23.12.2002 року Балаклійською районною державною адміністрацією, серія НОМЕР_9 належить ОСОБА_2 замість помилкового запису « ОСОБА_2 ».

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20).

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання щодо права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Так, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ахмад А.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем Протопопівської сільської ради Балаклійського району Харківської області 29.09.2011 року за реєстровим №128, на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Балаклійський район, Протопопівська сільська рада, кадастровий номер :04:000:0001, після її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 та на день смерті постійно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Роз`яснено, що відповідно до ст.ст.4,23,27,184 ЦПК України, заяви щодо відмови у вчинені нотаріальної дії розглядаються за правилами позовного провадження.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки подана заява свідчить про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із позовною заявою про встановлення зазначених фактів та визнання права власності на спадкове майно із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження до інших спадкоємців які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем має бути відповідний орган місцевого самоврядування, що також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної заяви ОСОБА_1 у окремому провадженні, оскільки відсутнє беззаперечне визнання наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків заявниці.

Керуючись ст. ст.260,293,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про встановлення факту, що мають юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А.Колесник