П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Верланова С.М.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок заборгованості за послуги гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 шляхом виключення додатково нарахованих 5 991 грн. 85 коп.; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» взяти на облік та/або зареєструвати вузол обліку гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 ; стягнути з КП «Київтеплоенерго» на користь позивача 12 519 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 . У травні 2019 року позивач отримав рахунок на сплату послуг КП «Київтеплоенерго» за центральне постачання гарячої води у сумі 6 963 грн. 89 коп. ОСОБА_1 вказує на те, що нарахована сума є необґрунтованою, оскільки ним встановлено у квартирі засоби обліку холодної та гарячої води. Відповідач здійснив зняття контрольних показників з вузла обліку гарячого водопостачання лише 08 квітня 2019 року. Проте, засіб обліку гарячого водопостачання досі не прийнятий на абонентський облік КП «Київтеплоенерго». Незважаючи на це відповідач на підставі показників, які були зазначені в акті зняття контрольних показників з вузла обліку гарячого водопостачання у вищеззаначеній квартирі здійснив корегування вартості послуг з гарячого водопостачання на суму 5 991 грн. 89 коп. До моменту взяття на абонентський облік вузла обліку гарячого водопостачання в квартирі позивач повинен був сплачувати за спожиті послуги відповідно до показника будинкового засобу обліку.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем не було надано будь-якого належного та допустимого доказу того, що засіб обліку гарячого водопостачання у квартирі позивача було встановлено саме у 2015 році. Судом не було надано будь-якої правової оцінки свідоцтву про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки від 17 жовтня 2020 року, яким відповідач фактично підтвердив, що засіб обліку гарячої води за вищезазначеною адресою було виготовлено саме у 2016 році. Позивачем було здійснено повірку засобу обліку гарячої води своєчасно, що підтверджується свідоцтвом від 17 жовтня 2020 року, тобто, через чотири роки після його виготовлення у 2016 році. Відповідачем не було надано будь-яких пояснень та доказів з підстав чого таке нарахування здійснювалося у січні, лютому, березні та квітні 2019 року, оскільки відповідач взагалі не мав будь-яких показників лічильника гарячої води. Враховуючи показники засобу обліку гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , позивач повинен був сплатити кошти за гаряче водопостачання за період з березня 2019 року (період встановлення засобу обліку) по жовтень 2021 року (період проведення повірки засобу обліку) за спожиті 49.909 куб.м. Судом першої інстанції були взяті до уваги аргументи відповідача, які не підтверджені будь-якими доказами. Відповідачем було порушено приписи ст. 83 ЦПК України при поданні доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що за період з січня 2019 року по квітень 2019 року позивач не подавав показники засобу обліку гарячої води, а тому нарахування виставлялися по нормі споживання. Повторне прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку, який раніше був прийнятий на такий облік, не вимагається. Відсутні підстави вважати, що відповідач протиправно здійснив коригування суми оплати за надані послуги. Позивач не зазначив жодного доказу, який би підтвердив ступінь завдання моральної шкоди. Відповідачем не порушено права позивача, а тому відсутні підстави для стягнення судових витрат у розмірі 8 400 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі встановлений вузол обліку гарячого водопостачання (лічильник гарячої води марки ЛК-15Г з заводським номером 6819333).

Вузол обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 був прийнятий на абонентський облік попереднім виконавцем послуг (а.с.72-73), перебуває на обліку у відповідача, що визнається останнім.

Згідно листа КП «Київтеплоенерго» від 11 жовтня 2019 року зазначено, зокрема, що після контрольного зняття показань із засобу обліку гарячої води за адресою АДРЕСА_1 у травні 2019 року встановлено, що різниця обсягу споживання дорівнює 61,21 куб.м. на суму 5 991 грн. 85 коп., тому підприємством здійснено коригування нарахування (а.с.7).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належні та допустимі докази, які б підтверджували виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо своєчасного надання КП «Київтеплоенерго» показань вузла обліку гарячого водопостачання в квартирі у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання визначається Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270.

Водночас, у відповідності до зазначеного порядку не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку, який раніше був прийнятий на абонентський облік, в реконструйованій, капітально відремонтованій будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (п. 12 Порядку).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що йому було безпідставно нараховано суму боргу за послуги гарячого водопостачання. Позивач вказує на те, що засіб обліку гарячого водопостачання досі не прийнятий на абонентський облік КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня 2019 року по квітень 2019 року ОСОБА_1 здійснювалося нарахування за послуги гарячого водопостачання за нормами споживання через те, що він не надавав обслуговуючій компанії показники встановленого лічильника. У травні 2019 року КП «Київтеплоенерго» було знято контрольні показники лічильника, встановленого у квартирі позивача, які становили 83,9 м.куб. та після цього було здійснено перерахунок та донараховано 69,41 м. куб. на суму 5 991 грн. 85 коп. У подальшому нарахування здійснювалося по лічильнику.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що лічильник був встановлений у квартирі з нульовими показниками.

У зв`язку з цим, вимоги позивача про здійснення перерахунку заборгованості за послуги гарячого водопостачання шляхом виключення нарахованих 5 991 грн. 85 коп. є необґрунтованими та недоведеними.

З наданих суду рахунків КП «Київтеплоенерго» вбачається, що у зв`язку з отриманням показників лічильника гарячої води відповідачем були зняті нарахування, зроблені за нормами споживання, та нараховано оплату за спожиті кубічні метри води у відповідності до лічильника.

При цьому, позивачем не надано суду квитанцій чи будь-яких інших доказів про оплату послуг з гарячого водопостачання, які б свідчили, що оплати позивача за надану послугу відповідають чи перевищують зроблені відповідачем нарахування, виходячи з фактично спожитого об`єму води, а, відтак, є підстави до перерахунку.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнав, що вузол обліку гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 перебуває на балансі КП «Київтеплоенерго», оскільки був прийнятий на баланс їх попередником, а саме АТ «Київенерго».

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про здійснення перерахунку заборгованості та зобов`язання КП «Київтеплоенерго» вчинити дії, а, відтак, підстави для її задоволення відсутні.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Верланов С.М.