Провадження № 2/234/4235/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м.Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Лебединець Г.С., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання одностороннього правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області з Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла для розгляду за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути: з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 287 894,91 грн.; солідарно з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 7 000 грн, понесені судові витрати. В обгрунтування позову зазначає, що вказана сума заборгованості є такою, що набута відповідачем ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, оскільки між сторонами не існує належним чином оформлених договірних відносин.

Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року по вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.10.2021 року о 09-30 год.

24.09.2021 року в суд надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання одностороннього правочину недійсним. Позивач просить визнати недійсним односторонній правочин ОСОБА_2 заяви його представника адвоката Забара А.В. від 21.12.2020 року про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України на суму 280 662,98 грн., що були сплачені йому ОСОБА_2 у період часу з 02.06.2014 року по 30.05.2019 року.

Під час проведення підготовчого судового засідання по цивільній справі за первісним позовом, судом на обговорення поставлено питання щодо доцільності прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Забара А.В. заперечувала проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. Зазначила, що обидва позови не є взаємопов`язаними та їх спільний розгляд не є доцільним.

Представник відповідача ОСОБА_1 за первісним позовом адвокат Кіреєв В.В. наполягав на прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. Зазначив, що обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин виплати ОСОБА_1 у період час з 02.06.2017 року по 30.05.2019 року ОСОБА_2 грошових коштів у загальному розмірі 280 662,98 грн.

Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали первісного за зустрічного позовів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При постановленні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, вирішуючи клопотання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно положень статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості є стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, які за твердженням позивача, отримані останнім без достатньої правової підстави та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових коштів згідно договору поруки від 15.01.2021 року.

Предметом спору за зустрічним позовом є визнання недійсним одностороннього правочину ОСОБА_2 заяви його представника адвоката Забара А.В. від 21.12.2020 року про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України на суму 280 662,98 грн., що були сплачені йому ОСОБА_2 у період часу з 02.06.2014 року по 30.05.2019 року.

Суд вважає, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, а також їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: 1) взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; 2) доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Правова природа зустрічного позову в тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

При аналізі вказаних вище норм закону, суд доходить до висновку про те, що предмети первісного та зустрічного позовів є різними, відсутня взаємопов`язаність позовів, зокрема, виникнення їх із одних правовідносин, а також про те, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову та про недоцільність їх спільного розгляду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Суд вважає, що одночасний розгляд первісного та зустрічного позову значно розширює коло обставин, які стосуються предмету доказування та підлягають встановленню, що може призвести до порушення строків розгляду справ.

Таким чином, судом не встановлено підстав, які б свідчили про доцільність спільного розгляду первісного та зустрічного позовів.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 п.15 роз`яснено, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки об`єднання зустрічного позову з первісним позовом істотно розширить предмет доказування та призведе до затягування розгляду справи по суті, тому в прийнятті зустрічного позову слід відмовити.

Відмова в прийнятті зустрічного позову не позбавляє права ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Оскільки даний зустрічний позов не прийнятий до розгляду з первісним позовом, зустрічний позов на підставі ч.3 ст.194 ЦПК України слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.193, 194, 260, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання одностороннього правочину недійсним до розгляду з первісним позовом відмовити, та повернути зустрічний позов заявнику ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах, передбачених ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г. С. Лебединець