ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1553/21 Справа № 703/2189/18Головуючий по першій інстанції Білопольська Н.А.
Категорія: 301020000 Доповідач в апеляційній інстанції Вініченко Б.Б.
УХВАЛА

07 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Єльцова В.О., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси клопотання Смілянської міської ради Черкаської області про залишення без розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року у справі за позовом Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих гаражів (боксів), -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року Смілянська міська рада Черкаської області звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 на земельній ділянці по узбіччю АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності, самовільно збудував гаражі (бокси) складної конструкції загальним розміром 14х16 м та здійснює там зварювальні роботи, ремонт легкових та вантажних автомобілів без дозвільних документів. Один гараж (бокс) має металеві конструкції огородження та покриття, встановлені на залізобетонний монолітний фундамент із залізобетонним заїздом розміром 4,95х4 м. Від домоволодіння № 7 до металевих гаражів (боксів) проведено по стовпах електроживлення потужністю 380 вольт.

На узбіччі пров. Левенцова відповідачем здійснюється складання у великій кількості відходів пиломатеріалів (тирса), дров та будівельних матеріалів.

Будівництво гаражів (боксів) здійснювалось на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідно розробленого та затвердженого проекту, без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а закінчені будівництвом об`єкти, що експлуатуються, не прийняті в експлуатацію.

Посилаючись на те, що збудовані гаражі (бокси) призвели до нераціональної забудови населеного пункту, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, створюють небезпеку під час експлуатації об`єкта, порушують права територіальної громади як власника та жителів пров. Левенцова , становлять екологічну та санітарно-епідеміологічну небезпеку для населення.

На підставі викладеного та з урахуванням заяви про зміну предмета позову, Смілянська міська рада просила суд зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за рахунок власних коштів ним особисто або іншою особою самочинно збудованих металевих гаражів (боксів), що розташовані в АДРЕСА_1 , та стягнути з ОСОБА_1 на користь Смілянської міської ради судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2020 року залучено до участі у справі співвідповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за рахунок власних коштів ними особисто або іншою особою самочинно збудованих металевих гаражів (боксів), що розташовані в АДРЕСА_1 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Смілянської міської ради Черкаської області 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судових витрат зі сплати судового збору: по 881 (вісімсот вісімдесят одній) грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просили його скасувати та закрити провадження, залишивши без розгляду позовну заяву.

06 жовтня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання Смілянської міської ради Черкаської області про залишення апеляційної скарги без розгляду в порядку статті 44 ЦПК України.

В мотивування поданого клопотання позивач зазначив, що з апеляційної скарги поданої відповідачами у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що в тексті апелянти використовують образливі та нецензурні висловлювання на адресу посадових осіб позивача у справі Смілянської міської ради, посадових осіб органів державної влади, суддів Кам`янського районного суду Черкаської області та в бік Черкаського апеляційного суду.

Вказує, що подання апелянтами апеляційної скарги передбачено вимогами процесуального законодавства, однак таке звернення не дає їм права свавільно, образливо, з використанням нецензурної лексики висловлюватись на адресу посадових осіб позивача у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є у тому числі диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Виходячи з аналізу змісту статті 13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони і треті особи. (частина перша статті 42 ЦПК України).

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви, клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні користуватися процесуальними правами добросовісно; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1, та 2 статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Апеляційним судом не встановлено обставин, передбачених зазначеними вище нормами процесуального законодавства, за яких суд може визнати дії відповідачів зловживанням процесуальними правами та відмовити їм у праві на судовий захист шляхом подання апеляційної скарги, а тому відсутні підстави для залишення апеляційної скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 260, 268 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання Смілянської міської ради Черкаської області про залишення без розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 червня 2021 року у справі за позовом Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих гаражів (боксів)- відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 жовтня 2021 року.

Судді: