Ухвала

07 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 369/3119/18

провадження № 61-4988св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, треті особи: ОСОБА_2 , Державна організація Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державна організація Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності щодо ненадання щорічної відпустки незаконною, поновлення на роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року у складі судді Дубас Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Гуля В. В., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не реєстрації його заяви від 07 березня 2018 року про надання відпустки, не направлення йому повідомлення-нагадування для підтвердження узгодженого терміну щорічної відпустки в 2018 році, ненадання книги відпусток за 2018 рік; визнати незаконним наказ від 14 березня 2018 року № 01-25/6-к про його звільнення; визнати незаконним наказ від 15 березня 2018 року про його поновлення; визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невидачі 27 червня 2018 року наказу про звільнення з посади у зв`язку з переведенням до ФОП ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в розмірі 16 000,00 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 63 000,00 грн та моральну шкоду у зв`язку із незаконним звільненням у розмірі 250 000,00 грн.

Києво-Святошинський районний суд Київської області рішенням від 04 вересня 2020 року позов задовольнив частково. Стягнув з Державної організації Вишневського МЦ З НБВПД на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі 19 059,56 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. В решті позову відмовив.

Київський апеляційний суд поставною від 24 лютого 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Вишневського МЦ З НБВПД про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року та змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року стягнувши з відповідача на користь позивача 464 000,00 грн заробітної плати, 19 059,56 грн компенсації за час вимушеного прогулу, компенсації за перебування у стані тимчасової непрацездатності, 250 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

01 липня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, треті особи: ОСОБА_2 , Державна організація Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державна організація Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності щодо ненадання щорічної відпустки незаконною, поновлення на роботі, зобов`язання надати щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов