справа № 371/516/21 головуючий у суді І інстанції Гаврищук А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021року ОСОБА_1 звернулася до Миронівського районного суду Київської області із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності. Просила суд, з метою забезпечення поданого нею позову накласти арешт на земельну ділянку площею 2,3743 га з кадастровим номером :01:004:0027 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 229, номер запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності про право власності: 33500980 від 25.09.2019 року, а також заборонити вчиняти будь - які дії щодо відчуження вказаної земельної ділянки. Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є визнання недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3743 га з кадастровим номером :01:004:0027 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого ОСОБА_2 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентиною Василівною і зареєстрованого в реєстрі за №3236, а також скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,3743 га з кадастровим номером :01:004:0027 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 229, номер запису про право власності: 33500980 від 25 вересня 2019 року.Відповідно до чинного законодавства в Україні з 1 липня 2021 року скасовується встановлений мораторій на продаж землі, а тому,відповідач та інші особи можуть скористатися можливістю продати або іншим способом відчужити вказану земельну ділянку, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених та оспорюваних її прав.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовузалишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 а подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення, просиласкасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву. При цьому, апелянт зазначає, що відповідач та інші особи можуть продати або іншим способом відчужити вказану земельну ділянку, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених та оспорюваних її прав. Судом не було враховано, що інформація про нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки або про вчинення з нею інших правочинів є інформацією з обмеженим доступом. Залишено поза увагою той факт, що після реєстрації 25.09.2019 року права власності відповідача на спірну земельну ділянку, 10.10.2019 року це право власності в період дії мораторію перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодного доказу для підтвердження того, що відповідач вживав, чи вживає будь-яких заходів, для відчуження спірної земельної ділянки, або у інший спосіб перешкоджає чи перешкоджатиме виконанню можливого рішення у цій справі.

Колегія суддів з вказаним висновком в повній мірі погодитися не може, враховуючи наступне.

У частині другій статті 149 ЦПК Українипередбачено, що забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки суд не врахував, що між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки після реєстрації 25.09.2019 року права власності відповідача на спірну земельну ділянку, 10.10.2019 року це право власності в період дії мораторію було перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, а обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірний із предметом позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заяви.

При цьому колегія суддів враховує також те, що забезпечення позову вживається судом не лише з метою уникнення істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а і задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,3743 га з кадастровим номером :01:004:0027 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 229, номер запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності про право власності: 33500980 від 25.09.2019 року, а також заборонити вчиняти будь - які дії щодо відчуження вказаної земельної ділянки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура