КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року місто Київ

справа №753/5246/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гусак О.С., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №SAMDNS036 від 27 грудня 2018 року у розмірі 267719,92 грн., яка складається з: 1449,74 грн. - заборгованість за кредитом, 28412,33 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 237857,85 грн. - заборгованість за пенею.

В мотивування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 30 травня 2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміті на картковий рахунок.

Вказував, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Зазначав, що 27 грудня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5.1 додаткової угоди.

Посилався на те, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Вказував, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору, таким чином, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 30 травня 2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначав, що на підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт.

Посилався на те, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація останнім картки та використання карткового рахунку, свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Вказував, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Зазначав, що 27 грудня 2018 року вони з відповідачем підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5 додаткової угоди.

Посилався на те, що підписавши додаткову угоду, сторони узгодили суму наявного боргу, а також внесли зміни до договору, що сторонами не заперечувалось.

Вказував, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань вбачається з розрахунку заборгованості та виписки.

Зазначав, що факт погашення заборгованості, що була встановлена сторонами у додатковій угоді, а також факт належного виконання умов додаткової угоди відповідачем не доведено.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справуу відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2007 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався та кредитну картку із зазначенням терміном дії до 05.2011 року.

У анкеті-заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що дана заява з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.

27 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду до кредитного договору №SAMDNS036 в якій сторони погодили, що сума заборгованості, яка виникла в період з дати укладення договору по дату підписання даної угоди становить 296567,59 грн.

Відповідно до п.1.2 вказаної угоди банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка виникла за період з дати надання відповідачу кредиту, а саме здійснюється прощення: відсотків на 26681,74 грн., пені на 223372,06 грн.

Згідно з п.п.1.3, 1.4 строк повернення кредиту до 25 червня 2019 року, процентна ставка по кредиту становить 0,01%.

У п.п.1.5.1, 1.5.2 сторони визначили, що клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості за договором в розмірі не менше 10350 грн. в строк не пізніше 27 грудня 2018 року; подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 6027,33 грн. до 25 числа місяця упродовж 6 місяців.

Згідно з п.1.6 додаткової угоди ця угода відповідно до ст.212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п.1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п.1.4 угоди.

Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого з зобов'язань, передбачених п.1.5.2. угоди та/чи будь-якого із зобов'язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбаченої п.1.2, Умова про зміну процентної ставки, передбаченої п.1.4 угоди не поширюються.

Відповідно до п.1.7 угоди, в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п.1.5.2, понад 31 безперервно:

1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п.1.3. угоди).

Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п.1.7.1 угоди), є простроченною (п.1.7.2 угоди).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем також було підписано графік погашення боргу за реструктуризацією на термін 6 місяці, який є додатком №1 до додаткової угоди.

Відповідно до графіку відповідач повинен був здійснювати щомісячний платіж у розмірі 6027,33 грн. з 25 січня 2019 року по 25 червня 2019 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором №SAMDNS036 від 27 грудня 2018 року у останньої перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 04 січня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 267719,92 грн., яка складається з: 1449,74 грн. - заборгованість за кредитом, 28412,33 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 237857,85 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст.627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

При цьому, колегія суддів виходить з того, що додаткова угода до кредитного договору №SAMDNS036 від 27 грудня 2018 року є самостійним зобов`язанням між сторонами, обов`язок виконання якого передбачений статтями 526, 1049 ЦК України.

З відзиву на позовну заяву, який було подано ОСОБА_1 до суду першої інстанції вбачається, що відповідач заперечує факт існування заборгованості та зазначав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що станом на 27 грудня 2018 року у нього існувала заборгованість перед позивачем.

Колегія суддів відхиляє вказані заперечення відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи із запропонованими умовами, які викладені в додатковій угоді до кредитного договору №SAMDNS036 від 27 грудня 2018 року відповідач ознайомився та погодився, про що розписався в додатковій угоді та графіку погашення боргу, який є додатком №1 до додаткової угоди, отже ОСОБА_1 підписуючи додаткову угоду визнав наявність заборгованості перед банком.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів з 2007 року по 2018 рік та доказів наявності заборгованості відповідача станом на 27 грудня 2018 року у розмірі, зазначеному у додатковій угоді, оскільки підписавши додаткову угоду, відповідач в подальшому частково виконував її умови, інших угод про зміну умов кредитування сторони не підписували, а тому саме такі умови є погодженими останніми.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умов додаткової угоди від 27 грудня 2018 року про погашення заборгованості шляхом сплати суми не пізніше 25 січня 2019 року та послідуючих сплат до 25 червня 2019 року на погашення заборгованості у розмірі по 6027,33 грн.

Згідно наданих банком розрахунку заборгованості та виписок по рахунку, відповідач сплатив на виконання п.п.1.5.1 додаткової угоди 10350 грн. - 27 грудня 2018 року та в подальшому ним було сплачено на погашення тіла кредиту: 24 січня 2019 року - 170,67 грн. та 621,91 грн.; 22 лютого 2019 року - 343,34 грн. та 451,24 грн.; 19 березня 2019 року - 278,57 грн. та 416,01 грн.

Отже, загальна заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 1449,74 грн.

На погашення заборгованості по відсоткам ОСОБА_1 було сплачено: 24 січня 2019 року - 576,77 грн.; 22 лютого 2019 року - 576,77 грн.; 19 березня 2019 року - 576,77 грн.

Загальна заборгованість відповідача по відсоткам становить 28412,33 грн.

На погашення заборгованості по пені відповідачем було сплачено: 24 січня 2019 року - 4828,62 грн.; 22 лютого 2019 року - 4828,62 грн.; 19 березня 2019 року - 4828,62 грн.

Заборгованість відповідача по пені становить 237857,85 грн.

Інших платежів на погашення боргу, відповідно до умов додаткової угоди та графіку погашення заборгованості відповідач не здійснив, а відтак належним чином не виконав умови додаткової угоди, чим порушив взяті на себе зобов`язання перед банком.

За таких обставин умова п.1.2 додаткової угоди про прощення (анулювання) боргу за процентами і пенею на підставі п.1.6 цієї угоди не застосовується, а відтак відсотки та пеня підлягають стягненню на користь банку.

Відповідачдоказів на спростування вказаних обставин не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за талом кредиту у розмірі 1449,74 грн. та заборгованості за відсотками у загальному розмірі 28412,33 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заявлений банком розмір пені у сумі 237857,85 грн. є значно більшим за розмір заборгованості (за тілом кредиту та відсотками), що є непомірним тягарем на споживача фінансових послуг й не може бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, таким чином суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав і інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також публічного інтересу.

Нормами цивільного законодавства встановлено, що порушення однією із сторін договору зобов`язань перед іншою стороною має своїм наслідком передбачену законом або договором відповідальність порушника, в тому числі у вигляді неустойки (пеня, штраф). Однак, така відповідальність повинна ґрунтуватися на вищезгаданих засадах цивільного права і бути адекватною як тяжкості порушення, так і розумним межам захисту прав іншої сторонни, право якої порушено.

Конституційний суд України, у пункті 3 Рішення №7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічний висновок міститься у постановах: ВерховногоСудуУкраїни від 04 листопада 2015 року у справі №6-1120цс15, Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №703/1181/16-ц, постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №314/3057/16-ц.

Під розміром збитків за змістом ч.3 ст.551 ЦК України слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473 цс16).

Колегія суддів вважає, що позивачу внаслідок невиконання відповідачем умов договору заподіяні збитки на загальну суму 29862,07 грн. (1449,74 грн. тіло кредиту + 28412,33 грн. відсотки).

Крім того, обов`язковим є встановлення судом інших обставин, які мають істотне значення. Це питання є оціночним і вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Зокрема, істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

З урахуванням того, що борг по тілу кредиту становить 1449,74 грн., враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов`язання та положення ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, положення ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів вважає вірним зменшити розмір пені до розміру заборгованості по тілу кредиту - 1449,74 грн., що відповідає загальним засадам цивільного судочинства, оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1449,74 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 28412,33 грн., заборгованість по пені у розмірі 1449,74 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому апеляційний суд враховує, роз`яснення, які викладені у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, що у разі, якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка б підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не був зменшений.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 10039,50 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-Д, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1449 грн. 74 коп, заборгованість за відсотками у розмірі 28412 грн. 33 коп., заборгованість по пені у розмірі 1449 грн. 74 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-Д, судові витрати у розмірі 10039 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: