Провадження № 2/161/3817/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 вересня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/15017/21 за позовною з аявою ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Лавренчук О.В., до акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що за виконавчим написом за №6084 від 3 червня 2021 р., вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, з ОСОБА_1 , як боржника, стягується на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у загальному розмірі 11 806,75 грн. 24 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Аллою Вікторівною відкрито виконавче провадження №65905378. Стверджує, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не прибув, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Третя особа до судового засідання не з`явилася, просила здійснювати розгляд справи без її участі.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 3 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 6084), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №104565296 від 04.03.2013, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», за період з 6 вересня 2018 року по 6 жовтня 2018 року у розмірі 10 706,75 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 494,73 грн., прострочена заборгованість за процентами - 2 762,02 грн., плата за пропуск мінімальних платежів - 450,00 грн. Крім того, стягнуто 1 100,00 грн. витрат за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису (а.с. 11).

24 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження №65905378 (а.с. 7-8).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

У статті 88 Закону України "Про нотаріат" говориться, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу, і можуть бути оспорені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині.

Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Таким чином, кредитний договір №104565296 від 4 березня 2013 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором.

Протилежного суду не доведено та під час розгляду справи не здобуто.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною від 3 червня 2021 року за №6084 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №104565296 від 04.03.2013, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», за період з 6 вересня 2018 року по 6 жовтня 2018 року у розмірі 10 706,75 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 494,73 грн., прострочена заборгованість за процентами - 2 762,02 грн., плата за пропуск мінімальних платежів - 450,00 грн., а також 1 100,00 грн. витрат за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №6084 від 3 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, за яким з ОСОБА_1 , як боржника, стягується на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 10 706,75 грн. за кредитним договором №104565296 від 04 березня 2013 року та 1 100,00 грн. витрат за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме - сплачений судовий збір у розмірі908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк