Справа №339/247/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

встановив:

12 серпня 2021року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося і шлюб між ними розірвано 27 січня 2021 року, а сина ОСОБА_5 залишено на проживання з нею.

Відповідач фізично здоровий, працює в Австрії у будівельній фірмі і добре заробляє та не має інших обтяжень, однак коштів на утримання сина не надає, чим поставив її у важке матеріальне становище. Син ОСОБА_5 є здоровим.

В позасудовому порядку дійти згоди про щомісячне надання коштів на утримання сина через категоричну відмову відповідача надавати кошти в добровільному порядку не можливо, що й стало підставою для звернення до суду.

17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.22).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Болехівського міського суду від 27 січня 2021 року шлюб між ними розірвано, а малолітнього сина залишено на проживання з матір`ю (а.с.6-7).

На даний час сторони проживають окремо, а дитина, стан здоров"я якої задовільний, перебуває на утриманні позивача, проживаючи з нею (а.с.8). Тому саме позивач здійснює витрати на утримання дитини.

Відповідач, проживаючи окремо, має задовільний стан здоров"я та немає інших осіб, окрім сина ОСОБА_5 , якого повинен утримувати за законом.

Згідно ч. 1-3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою молодого віку, на даний час офіційно не працевлаштований та з пояснень позивача працевлаштований за кордоном.

Позивач, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача.

Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком батьків, а відповідач не надає матеріальну допомогу, то позов підлягає до задоволення.

При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, який немає постійного заробітку, рухомого та нерухомого майна, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я дитини та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на його виховання та розвиток через проживання дитини з нею, в той час, як відповідач являється особою молодого віку, є працездатним, може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок.

А, відповідно, він повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважаючи, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не є непосильними для відповідача.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 12 серпня 2021 року, то з 13 серпня 2021 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК має сплатити судовий збір в сумі 908 грн. в дохід держави.

Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. судових витрат, в тому числі: за консультацію з приводу збору необхідних документів 200 грн., підготовку та складання позовної заяви у розмірі 1200 грн., участь адвоката у розгляді справи в суді першої інстанції 1600 грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач додав до матеріалів справи квитанцію про сплату 3000 грн. за складення позову та ведення справи в суді (а.с.11).

Щодо витрат за усну консультацію 200грн., то вони не підлягають до задоволення, оскільки у акті виконаних робіт не вказано тривалість та місце надання такої консультації .

З приводу витрат понесених за складання позовної заяви та участь адвоката в суді, тослід зазначити, що позовона заява викладена всього на 1 сторінці, до неї подано незначну кількість копій документів (7 копій), підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, представник ОСОБА_2 брав участь в судовому засіданні, тривалістю 10 хв., що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1500 грн. - витрати за підготовку і складання позову та участь представника ОСОБА_2 в судовому засіданні.

На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.141, 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 :

- на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуна утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1500 (одну тисячу п"ятсот ) грн. витрат на правову допомогу;

- судовий збір в дохід держави в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнення аліментів розпочати з 13 серпня 2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Дата складання повного тексту рішення 11.10.2021

Суддя Головенко О.С.