Справа № 504/1806/20
Номер провадження 2/504/943/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді : Вінської Н.В.

секретаря Коцар А.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Боровик А.О. ,

тертої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_8 про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що 07 жовтня 2013 року та 02 грудня 2013 року за її особисті кошти, які були нею зароблені та передані матері - ОСОБА_3 , остання сплати інвестиційні внески на підставі договору інвестування будівництва № 42/10-13 від 07.10.2013 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «РЕАЛ-ІНВЕСТ», за яким вона, як інвестор, зобов`язується прийняти новозбудоване майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 . Оскільки грошові кошти, за які були сплачені інвестиційні внески, належали особисто позивачці, на підставі Договору № 42/10-13 про відступлення права вимоги Інвестора від 18.07.2017 року та Угоди від 18.07.2017 року про заміну сторони за Договором про інвестування будівництва № 42/10-13 від 07.10.2013 року, відбулася заміна інвестора з ОСОБА_3 на нового інвестора - ОСОБА_1 , яка набула права на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 . Оскільки реєстрація права власності на спірну квартиру відбулася в період перебування позивача та відповідача у шлюбі, звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Боровик А.О. підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання у справі. Представник відповідача ОСОБА_6 надав відзив на позовну заяву у відповідності до якого, повністю заперечував проти задоволення позову, Вказує, на те, що договір про відступлення права вимоги інвестора №42/10-13 було укладено під час знаходження у шлюбі, Із вказаного договору вбачається, що новий інвестор ( ОСОБА_1 ) повністю сплатив первісному інвестору( ОСОБА_3 ) загальну суму інвестиційних внесків. Таким чином зазначає що саме ОСОБА_3 внесла кошти у розмірі 332 032,50 грн, для будівництва спірної квартири, а в липні 2017 року позивач компенсувала матері внесені нею кошти. Вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя. Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому повідомила суду, що уклала договір інвестування будівництва у 2013 році та у цьому ж році внесла два платежі за цим договором. У 2017 році переоформила квартиру на донку, у час коли донька вже перебувала у шлюбі. Кошти на сплату внесків по договору отримувала від доньки, оскільки остання перебувала за кордоном та не мала можливості вносити такі платежі самостійно.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

07 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «РЕАЛ-ІНВЕСТ» був укладений Договір інвестування будівництва № 42/10-13, за яким вона, як інвестор, зобов`язується прийняти новозбудоване майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 , та здійснювати інвестиції згідно умов договору.

ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 27 травня 1983 року, виданого Суворовським відділом ЗАРС м. Одеси, актовий запис № 765 та свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 від 06 грудня 1989 року, виданого Суворовським відділом ЗАРС м. Одеси, актовий запис № 1536, у їх сукупності.

20.05.2015 року Договором № 42/10-13 про заміну боржника у зобов`язанні було замінено сторону у договорі № 42/10-13 про інвестування будівництва, укладеного між гр. ОСОБА_3 та ТОВ «РЕАЛ-ІНВЕСТ» (назва за зміною «ТОВ «ЮВЕНТУМ») від 07.10.2013 року, з ТОВ «ЮВЕНТУМ» на ТОВ «КОНКОРДІУМ».

17.02.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 , зареєстрованого та виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 127, та після укладення шлюбу позивач перейшла на прізвище чоловіка.

03.03.2017 року Додатковою угодою до Договору про інвестування будівництва № 42/10-13 від 7 жовтня 2013 року було врегульовано питання щодо збільшення площі квартири та доплату частини інвестиційного внеску у розмірі 35 775 грн.

На підставі Договору № 42/10-13 про відступлення права вимоги Інвестора від 18.07.2017 року та Угоди від 18.07.2017 року про заміну сторони за Договором про інвестування будівництва № 42/10-13 від 07.10.2013 року, відбулася заміна інвестора з ОСОБА_3 на нового інвестора - ОСОБА_1 , яким позивачка набула права на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до Акту прийому-передачі технічного стану Новозбудованого майна від 18 липня 2017 року позивачкою як інвестором було отримано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_4 .

10.12.2017 року позивачка прийняла у користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Чим виконання обов`язків сторін згідно договору інвестування будівництва № 42/10-13 від 07.10.2013 року були завершені.

Довідкою про сплату інвестиції від 10.12.2017 року за вих. № 154, яка була видана для оформлення свідоцтва про право власності на квартиру, було визнано, що ОСОБА_9 сплатила Інвестицію у розмірі 332 032,5 грн., що складає 100 відсотків її вартості, за вказану квартиру.

На спірний об`єкт нерухомості був виготовлений технічний паспорт від 16.03.2018 року та за позивачкою було зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно державним реєстратором Буран Андрієм Володимировичем, Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області 26.03.2018 року, номер запису про право власності 25488337.

02 березня 2019 року шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_4 , зареєстрованого та виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 46, згідно якого прізвище змінено з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, договір про відступлення права вимоги інвестора №42/10-13 укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у період шлюбу із ОСОБА_8 , згідно даного договору, а саме пункту 6 визначено, що за відступлення права вимоги Новий інвестор( ОСОБА_9 ) сплатила Первісному інвестору( ОСОБА_3 ) загальну суму інвестиційних внесків. Тобто ОСОБА_1 придбала у матері право вимоги за договором інвестування будівництва у період перебування у шлюбі. Прийняття в користування та реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_1 також здійснено у період шлюбу з ОСОБА_8 .. Спільність права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу презюмується.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_3 , щодо придбання нею квартири за особисті кошти ОСОБА_1 , оскільки як є матір позивача ОСОБА_3 є зацікавленою особою, суд не може покладатись на її пояснення надані не під присягою. Крім того наявними доказами у справі, а саме договором №42/10-13 підтверджується факт придбання позивачем ОСОБА_1 у матері ОСОБА_3 права вимоги.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Судом встановлено, що спірна квартира набута позивачем за час шлюбу з відповідачем. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів придбання квартири позивачем за особисті кошти, суду надано не було.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя /підпис/ Вінська Н. В.

Копія вірна.

Суддя:

Рішення набрало законної сили 08 жовтня 2021 року.

Суддя:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Помічник судді Мостовий І.Л.

Дата засвідчення копії 11 жовтня 2021 року.