ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1470/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2352/20 Категорія: 310020000 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, обґрунтовуючи його такими доводами.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2005 до 14.02.2017 та є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2017 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% від встановленого Законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 і продовжувати до повноліття дитини. Рішення вступило в законну силу 27.02.2017.

30.03.2017 відкрито виконавче провадження (№53670523) з примусового виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53670523) та з його заробітної плати здійснюються щомісячні відрахування.

З 2015 року ОСОБА_3 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 в с. Худяки, Черкаської області у період канікул, святкових та вихідних днів, а також у час відсутності позивача в Україні та в м. Черкаси, а з 12.09.2020 постійно проживає зі своїм батьком та повністю перебуває на його утриманні. ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, відвідує додаткові заняття, займається спортом.

ОСОБА_2 з вересня 2020 року взагалі відсутня в Україні і невідомо коли вона повернеться. ЇЇ поїздки є постійними і тривалими, а весь цей час син проживає зі своїм батьком та перебуває на його утриманні.

Добровільно ОСОБА_2 відмовляється відкликати із органів державної виконавчої служби виконавчий лист, коштів на утримання сина не надає та участі у його вихованні не приймає, а отримані кошти на утримання сина ОСОБА_3 використовує не за призначенням. Крім того, відповідно до розрахунку державного виконавця у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а навпаки наявна переплата.

Посилаючись на такі обставини, просив суд припинити нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року з дати подачі позову до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його безпідставністю, неправильним обранням способу захисту, відсутністю достатніх та належних доказів на підтвердження зміни місця проживання дитини з батьком.

Рішення оскаржено в апеляційному порядку позивачем.

Доводи апеляційної скарги ідентичні доводам, викладеним у позові. Судом неправильно встановлено обставини справи. Зокрема, відповідачка неодноразово виїжджала за кордон, востаннє не була в Україні впродовж п`яти місяців. Натомість саме позивач турбується про дитину, купує йому одяг та взуття, за кошти позивача дитина відвідує лікарів та проходить лікування у стоматолога та дерматолога. Посилаючись на відсутність імперативної заборони в СК України на припинення виплати аліментів, апелянт вказує, що суд може звільнити платника від сплати аліментів за наявності обставин, що мають істотне значення (ст. 273 СК України).

Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

На апеляційну скаргу відповідачка надала свої заперечення з доказами направлення його копії позивачу, а відтак, суд приймає його як відзив на апеляційну скаргу.

Відповідачка у відзиві не погоджується з доводами апеляційної скарги, з підстав аналогічних висновкам суду вважає її необґрунтованою. Зокрема, вказує, що факт періодичного проживання у батька та спілкування з ним, не позбавляє батька обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи предмет та ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 лютого 2017 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28.11.2016 і продовжувати до повноліття дитини.

Державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нагорнюком С.В. постановою від 30.03.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/10206/16-ц виданого 16.03.2017 Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 08.10.2020 станом на 06.10.2020 боржником повинно бути сплачено 62944,42 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за період з січня 2019 року по вересень 2020 року сплачено 81559,23 грн. Переплата станом на 06.10.2020 становить 18614,81 грн.

Утримання з заробітної плати відповідача відповідно до виконавчого листа №711/10206/16-ц від 16.03.2017 проводиться регулярно й в повному обсязі. Заборгованість відсутня.

В матеріалах справи міститься акт від 12.10.2020 за підписом сільського голови та штампом виконавчого комітету Леськівської сільської ради про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з осені 2015 року регулярно у вихідні та святкові дні, канікули, а з вересня 2020 року постійно проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до акту фактичного місця проживання від 12.05.2021, засвідченого головою правління ОСББ «Роза-30» ОСОБА_5, ОСОБА_3 , 2007 року народження постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 з матір`ю ОСОБА_2 .

В матеріалах справи та за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень відсутнє судове рішення про визначення місця проживання дитини сторін, ОСОБА_3 , 2007 року народження.

Вирішуючи спір з приводу припинення обов`язку батька дитини сплачувати аліменти, тобто звільнення від їх сплати, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Із матеріалів справи встановлено, що дитина постійно проживає разом із матір`ю, що підтверджується актом фактичного місця проживання від 12.05.2021, засвідченого головою правління ОСББ «Роза-30» ОСОБА_5, а також свідченням допитаних судом першої інстанції свідків.

Той факт, що відповідачка періодично час від часу перебувала закордоном не впливає на зміну фактичного місця проживання дитини.

Позивач не звертався до суду з приводу встановлення місця проживання сина з батьком.

Довідка (акт) від 12.10.2020 за підписом сільського голови та штампом виконавчого комітету Леськівської сільської ради про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з осені 2015 року регулярно у вихідні та святкові дні, канікули, а з вересня 2020 року постійно проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , не підтверджує обставину зміни фактичного місця проживання дитини, оскільки батько, сплачуючи аліменти не позбавлений права брати до себе дитину у вихідні та святкові дні, канікули.

Постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вирішуючи спір, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення обов`язку позивача сплачувати аліменти на сина, так як не підтверджено зміну обставини фактичного місця проживання дитини.

Посилання у позові та апеляційній скарзі на нецільове витрачання аліментів є передчасними, оскільки законом (ст. 186 СК України) передбачено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

В суді першої інстанції представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради Яковлев А. О. в судовому засіданні зазначив, що до Служби у справах дітей Черкаської міської ради не надходило ніяких заяв про перевірку доцільності використання коштів.

Даних про зміну матеріального або сімейного стану сторін також не встановлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позову та відмову у задоволенні вимог про припинення сплати аліментів, оскільки позивачем не доведено сукупність обставин, які дають змогу дійти висновку про те, що фактичне постійне місце проживання дитини з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів змінилось.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді