Справа № 2-138/06
Провадження № 6/263/208/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Дрюченко А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, звернувся державний виконавець з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження ВП № 48172794 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 138, від 01.03.2006 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2004 року і до повноліття дитини. 01.09.2016 з метою забезпечення виконання виконавчого листа внесено арешти № 16182199 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та за № 29272627 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 03.09.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника. В результаті перевірки було встановлено, що за боржником зареєстровані рахунки у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль». 03.09.2021 року внесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною зброєю, та тимчасового обмеження у праві користування транспортним засобами. За адресою мешкання боржника сусідами було повідомлено, що останній працює у ККП «Маріупольавтодор». 09.09.2021 року до бухгалтерії підприємства направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Заборгованість станом на 12.09.2020 року складає 225666,19 грн. Для подальшого виконання рішення суду, просить суд дозволити державному виконавцю примусово проникнути до житла боржника.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С. про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 48172794 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 138, від 01.03.2006 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2004 року і до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , станом на 12.09.2020 року має заборгованість у розмірі 225666,19 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного АКТУ про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем був складений акт від 08.09.2021 року, про здійснення виходу за адресою реєстрації боржника ОСОБА_1 . Проте, вказаний акт не містять точного часу відвідування державним виконавцем вказаної адреси, тобто не виключає можливості того, що боржник працює у вказаний час, адже дата виходу державного виконавця є робочим днем. Крім того, акт державного виконавця містить тільки його підпис, що свідчить про те, що вказана виконавча дія проводилась без участі понятих. Державним виконавцем не відібрані пояснення сусідів для з`ясування того, чи проживає боржник за вказаною адресою.

Крім того, державним виконавцем не надано відомостей про власника будинку АДРЕСА_1 .

Також слід зазначити, що суду не були надані відомості про осіб, зареєстрованих та проживаючих за вищевказаною адресою, чиї права та законні інтереси можуть бути безпосередньо піддані невиправданим обмеженням.

Згідно із статтею 28 Закону постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, матеріали подання не містять даних про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, де йому запропоновано виконати судове рішення. Також, суду не надані копії викликів до державного виконавця та попереджень, а також доказів їх вручення боржнику. Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку, оскільки зазначені документи не підтверджують отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, та той факт, що державним виконавцем не надано суду відомостей про власника майна в яке державний виконавець просить примусово проникнути, крім того матеріали подання не містять відомостей що іншими заходами неможливо стягнути виниклу заборгованість, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 30 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 311 ЦК України, ст.ст. 81, 260 261, 354, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя С.В. Кулик