КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2885/21
Провадження № 2/488/1537/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі судового засідання Криницькій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право спільної приватної сумісної власності на самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. А - 2004 року, загальною площею 87,70 кв.м., житловою площею 43,80 кв.м., площа забудови - 116,60 кв.м.; прибудову літ. А1 (2004 року), загальною площею 23,30 кв.м., площею забудови - 30,60 кв.м.; житлову мансарду літ. Амн (2004 року), загальною площею 47,00 кв.м., житловою площею 19,60 кв.м.; сарай літ. Б (1993 року), площею забудови - 7,30 кв.м.; вбиральню - душ-кладову літ. В (2008 року), площею забудови 7,30 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказали, що 06.09.1996 року на підставі договору дарування вони прийняли в дар від ОСОБА_3 10 % незакінченого будівництвом житлового будинку, який розташований на земельній ділянці розміром 500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . В 2004 році вони добудували житловий будинок, а в 2015 році звернулися до МБТІ в м. Миколаєві щодо виготовлення технічного паспорту, але їм стало відомо, що земля, на якій розташований житловий будинок, належить на підставі державного акту ОСОБА_3 , колишньому власнику. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.09.2016 року за позивачами визнано право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 . 23.11.2016 року вони отримали витяг з державного реєстру нерухомості за № 73751330, відповідно до якого було зареєстровано право приватної спільно сумісної власності на земельну ділянку 18.11.2016 року. 24.03.2021 року МБТІ було проведено технічне обстеження самочинно збудованого позивачами житлового будинку зі спорудами та була встановлена придатність цих забудов, відповідність будівель до ДБН, використання земельної ділянки за цільовим призначенням для подальшої можливості введення його в експлуатацію згідно з будівельною амністією, а саме з Порядком № 158, затвердженого наказом Мінрегіону від 03.07.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 року № 976/32428. 30.03.2021 року відповідно до цих обставин була складена декларація про готовність об`єкту (спірного житлового будинку) до експлуатації. Але відповідач Миколаївська міська рада відмовила у прийняття житлового будинку в експлуатацію та пропонували звернутися до суду з вирішенням питання щодо права власності на зазначене майно. Відмова мотивована тим, що житловий будинок побудований дійсно до 2015 року, але не підлягає вводу в експлуатацію по вищевказаному Порядку № 158 (будівельна амністія), оскільки право власності позивачів на земельну ділянку пройшло державну реєстрацію на підставі рішення суду лише 18.11.2016 року.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі просили задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивачі надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач також надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника, рішення по справі прийняти за наявними матеріалами у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору дарування від 06.09.1996 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар незакінчений будівництвом житловий будинок, готовність якого становить 10%, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м.

У 2004 році позивачі добудували житловий будинок, що підтверджено копією технічного паспорту, копією декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.09.2016 року за позивачами визнано право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в ч. 1 ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Зазначена норма поширюється на випадки, коли самочинне будівництво здійснено на ділянці, що не була відведена для цієї мети (для будівництва відповідного об`єкта) незалежно від того, хто є власником цієї земельної ділянки (особа, яка здійснила самочинне будівництво, чи інша особа).

Суд може визнати право власності на самочинне будівництво тільки за умови надання земельної ділянки особі, що здійснила самочинне будівництво, у встановленому порядку, зокрема, у випадках: безоплатної передачі земельної ділянки громадянину із земель державної або комунальної власності (стаття 121 Земельного кодексу України); набуття особою, що здійснила самочинне будівництво, земельної ділянки, що надана для даної цілі іншій особі, у власність; укладення договору оренди, іншого цивільно-правового договору, що дає право забудови земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки тощо.

Судовим розглядом встановлено, що право власності на земельну ділянку позивачі набули на підставі рішення суду від 01.09.2016 року, тобто на момент будівництва спірного нерухомого майна земельна ділянка належала іншому власнику та була отмана позивачами у власність уже під збудоване майно.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право спільної приватної сумісної власності на самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. А - 2004 року, загальною площею 87,70 кв.м., житловою площею 43,80 кв.м., площа забудови - 116,60 кв.м.; прибудову літ. А1 (2004 року), загальною площею 23,30 кв.м., площею забудови - 30,60 кв.м.; житлову мансарду літ. Амн (2004 року), загальною площею 47,00 кв.м., житловою площею 19,60 кв.м.; сарай літ. Б (1993 року), площею забудови - 7,30 кв.м.; вбиральню - душ-кладову літ. В (2008 року), площею забудови 7,30 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Г.М. Лазарева