У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. суддя Київського районного суду м.Харкова Губська Я.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) адвоката Ямполець Ірини Сергіївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультурна,28Д) про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

В проваджені суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в якому позивач просить зобов`язати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» провести реструктуризацію зобов`язань позивача за кредитним договором № ML-700/900/2007 від 27.09.2007, згідно вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Ухвалою суду від 08.09.2021 р. відкрито провадження у справі.

05.10.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ямполець І.С. подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості: квартири АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що 16.07.2021 року на адресу відповідача позивач направив Заяву про проведення реструктуризації зобов`язань за Кредитним договором №ML-700/900/2007 від 27 вересня 2007 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13 квітня 2021 p.. який набув чинності 23 квітня 2021 p. та п. 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування». 19.08.2021 року ОСОБА_1 отримав лист від ТОВ «ОТІЇ Факторинг Україна», в якому міститься безпідставна відмова в обов`язковій реструктуризації. 27.09.2007 року між ЗА Г «ОТО Банк», правонаступником якого є AT «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-700/900/2007 про надання кредиту на суму 53000.00 доларів США строком до 26.09.2022 року, за користування коштами встановлюється плата - плаваюча процентна ставка у розмірі 5,99% річних + FIDR на споживчі цілі. 27.09.2007 року у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника (позивача) за вказаним Кредитним договором було укладено Договір іпотеки №РСL-ML700/900/2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є AT «ОТП Банк», та ОСОБА_1 , предметом іпотеки є квартира, за знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності. 23.09.2011 року згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 23.09.2011 року відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором та новим кредитором стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна». У травні 2014 р. на адресу позивача надійшов лист від ТОВ «ОТП факторинг Україна», в якому відповідач повідомляє позивачу про припиню рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №PCL-ML700/900/20()7 від 27.09.2007 року в позасудовому порядку згідно Закону України «Про іпотеку» та виселення Позивача і членів його сім`ї з іпотечної квартири. Проте 23 квітня 2021 р. набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Згідно п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, з 23 вересня 2021 року у відповідача не буде перешкод здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивача за собою, так як норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратять свою чинність. Позивач ОСОБА_1 може незаконно втратити право власності на свою квартиру, хоча мас всі законні права отримати обов`язкову реструктуризацію своїх кредитних зобов`язань. Відповідач, маючи на даний час право вимоги до нього, здійснить дії направлені на переоформлення у свою власність його іпотечної квартири, а потім здійснить дії направлені на подальший перепродаж квартири, чи вчинення відносно неї будь-яких інших правочинів. що зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду, яке може бути ухвалене по даній справі на користь позивача - ОСОБА_1 . Заявник вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження квартири на користь сторонньої особи в будь-який час, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

У відповідності з положеннями ст.ст. 152, 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування суддями цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за його позовом.

З матеріалів справи з`ясовано, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача провести реструктуризацію її зобов`язань за кредитним договором №ML-700/900/2007 від 27.09.2007 згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна право власності на предмет іпотеки нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що незастосування вказаних у заяві представника позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, що запропонований представником позивача спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогам, забезпечує збалансованість інтересів сторін у разі його застосування, а тому суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ямполець І.С. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) адвоката Ямполець Ірини Сергіївни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя