П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021року м. Київ

Справа № 755/306/21

Провадження № 22-ц/824/12464/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у складі судді Хромової О. О.у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 21 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500941572, відповідно до пункту 2.1 якого сума кредиту складає 11 353,44 грн, а пунктом 2.2. визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. При цьому, відповідно до пункту 2.3 кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій,є 22 травня 2019 року.

Позивач зазначав, що за умовами кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному додатком до публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів.

ТОВ «Вердикт Капітал» зазначало, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 11 353,44 грн.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня

2014 року № 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10 листопада

2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 39 100,65 грн, з яких: нараховані 3 % річних - 1 000,24 грн, втрати від інфляції - 1 834,09 грн, подвійна облікова ставка Національного Банку України - 2 038,69 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 11 102,26 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 9 246,92 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату встановлення заборгованості) - 3 278,45 грн, заборгованість за пенею - 10 600,00 грн.

ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572 у розмірі 39 100,65 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 102,00 грн, а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року відкрито провадження у цій справі та вирішено проводити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту, а тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, відсотків, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Суд вважав доводи позивача щодо тіла кредиту та розміру нарахованих сум, такими, що не підтверджені належними доказами, через що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

06 липня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» через засоби поштового зв?язку подало до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, де Велика Палата Верхвоного Суд погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов?язання є триваючим правопорушеннями, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. В апеляційній скарзі заявник вказує, що загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 10 листопада 2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить

39 100,65 грн, з яких: нараховані 3 % річних - 1 000,24 грн, втрати від інфляції -

1 834,09 грн, подвійна облікова ставка Національного Банку України - 2 038,69 грн, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 11 102,26 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 9 246,92 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату встановлення заборгованості) - 3 278,45 грн, заборгованість за пенею - 10 600,00 грн

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

28 липня 2021 року матеріали цивільної справи № 755/306/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 28 липня 2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 39 100,65 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 =

227 000,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 21 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та

ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500941572, відповідно до пункту 2.1 якого встановленосума кредиту, валюта кредиту - 11 353,44 грн.

Пунктом 2.2 кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % (п`ятнадцять цілих 99 сотих відсотка) річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 22 травня 2019 року.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня 2014 року

№ 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня

2014 року № 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Веста» відступило до ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі, за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1913.

У виконавчому написі приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором від

21 травня 2014 року № 500941572, що було укладено між АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу від

26 грудня 2018 року № 2019-1КІ/ВЕСТА є ТОВ «ФК «Веста», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги від 19 січня 2019 року№ 16-01/19/1 є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором від 21 травня 2014 року

№ 500941572 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 30 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 49 468,61 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11 102,26 грн, прострочена заборгованість за комісією становить

0,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19 320,52 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 567,05 грн, строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7 878,88 грн.

Даний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., про що свідчить постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 59979522.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі

№ 361/4793/20 залишено без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Міністерства Юстиції України Клітченко О.А., Кабінет Міністрів України, про визнання виконавчого напису нотаріуса від 13 серпня 2020 року № 1913, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі частинами третьою, четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Нормами статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно із вимогами частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами частини другої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із вимогами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

З матеріалів справи відомо, що 13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1913, згідно якого запропоновано звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572, що було укладено між АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу від 26 грудня 2018 року № 2019-1КІ/ВЕСТА є ТОВ «ФК «Веста», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги від 19 січня

2019 року № 16-01/19/1 є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня

2019 року по 30 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 49 468,61 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11 102,26 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19 320,52 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 567,05 грн, строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7 878,88 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі

№ 361/4793/20 залишено без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Міністерства Юстиції України Клітченко О. А., Кабінет Міністрів України, про визнання виконавчого напису нотаріуса від 13 серпня 2020 року № 1913, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виконавчим написом від 13 серпня 2020 року № 1913 з

ОСОБА_1 стягнуто суму простроченої заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572 в розмірі 11 102,26 грн.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що таку ж суму заборгованості за кредитом позивач просить стягнути з відповідача в даному позовному провадженні.

Згідно із статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Враховуючи, що така ж сума заборгованості вже стягнута виконавчим написом, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки подвійне стягнення за одним і тим самим кредитним зобов`язанням та за той самий період не допускається.

Щодо стягнення заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 9 246,92 грн, заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату визначення заборгованості) у розмірі 3 278,45 грн, суд зазначає таке.

Станом на 30 липня 2019 року за виконавчим написом нотаріуса від 13 серпня

2019 року № 1913 з ОСОБА_1 стягнуто прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 19 320,52 грн та строкову заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить

7 878,88 грн.

Враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 у січні 2019 року, а виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом пізніше, а саме: 13 серпня 2019 року, є всі підстави вважати, що сума заборгованості за відсотками в розмірі 9 246,92 грн стягнута позивачем за вчиненим виконавчим написом та є складовою суми заборгованості за відсотками (строковими та простроченими).

Крім того, з наданих до матеріалів справи розрахунків заборгованості та додатків до факторингових договорів, судом так і не встановлено, яким чином розраховувалась заборгованість за відсотками, що стягнуті виконавчим написом, оскільки у даному позові ТОВ «Вердикт Капітал» вказує, що на момент передачі боргових зобов`язань

ОСОБА_1 за договором факторингу заборгованість за відсотками складала

9 246,92 грн.

Також не підлягає стягненню з відповідача і заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату визначення заборгованості) - 3 278,45 грн, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, в даному випадку з 22 травня 2019 року, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Судувід 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Разом з тим, відсутність у позивача права нарахування відсотків (процентів) за користування кредитом вбачається з договору факторингу від 26 грудня 2019 року

№ 2612-01.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені в розмірі

10 600,00 грн, 3 % річних в розмірі 1 000,24 грн та втрат від інфляції в розмірі 1 834,09 грн з огляду на таке.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Клітченко О.А.від 17 вересня 2019 року за виконавчим написом від 13 серпня 2019 року № 1913 розпочато процедуру звернення стягнення на дохід ОСОБА_1 , який вона отримує від ТОВ «Біркрафт» в розмірі 20 % відрахувань із заробітної плати.

Відповідно до довідки від 19 лютого 2021 року за вих. № 16 вбачається, що станом на19 лютого 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» перераховано 9 773,40 грн.

Враховуючи, що позивачем суду не надано належного розрахунку сум заборгованості за кредитним зобов`язанням ОСОБА_1 , що підлягають стягненню в порядку статей 549 та 625 ЦК України, з врахуванням часткового погашення кредитного зобов`язання, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, позивачем здійснено розрахунок заборгованості виходячи з суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту), яку позивач встановив в своєму позові, однак не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором від 21 травня 2014 року № 500941572 саме в такому розмірі, про який зазначається вище.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту, а тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, відсотків, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Суд вважає доводи позивача щодо тіла кредиту та розміру нарахованих сум, такими, що не підтверджені належними доказами, через що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

У контексті вказаної практики Верховного Суду, апеляційний суд вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від

17 червня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна