Справа № 161/7333/21 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/1255/21 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 25 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка також вказала, що відповідач звільнився зі свого місця роботи, чим, на її думку, намагається приховати свої доходи, а тому вона, передбачаючи зменшення розміру отримуваних аліментів, що стягуються на утримання дитини, просила суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та визначити розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій у розмірі 2500 грн щомісячно.

Крім того, позивачка зазначала, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини, а саме на оплату її занять з математики та англійської мови, вартість яких складає 1760 грн на місяць.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн щомісячно та додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 880 грн щомісячно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у цивільній справі №161/15461/20, а саме стягувати щомісячно з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 544,80 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що позивачка має право пред`являти позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, а також суд врахував, що підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн щомісячно та для стягнення додаткових витрат на дитину не має.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у цивільній справі №161/15461/20, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 25 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 152/100/18.

У своїй позовній заяві позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання їх дочки ОСОБА_3 .

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 192 СК України обставинами, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів, є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника або платника аліментів них рішенням суду.

Натомість будь-яких доказів на підтвердження того, що матеріальний стан платника аліментів покращився, що дає йому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, позивачка суду не надала.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів до 2500 грн.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з необхідністю розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина 2 статті 185 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Проте всупереч зазначеним вимогам закону позивачка суду не довела, що понесла додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді