КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021року місто Київ.

Справа 368/359/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13091/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепа О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 травня 2021 року (у складі судді Кириченко В.І. повний текст складено 26.05.2021 року )

у справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради, третя особа: Обухівська окружна прокуратура про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач звернулась з позовом до суду та просила скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, накладену Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 12.07.2016 року у цивільній справі № 368/877/16-ц за позовом Кагарлицької районної державної адміністрації як органа опіки і піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні Позивача - Ставівська сільська рада Кагарлицького району Київської області, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, на відчуження житла малолітньої ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивувала заяву тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2011 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Розмір житлової площі - 23,6 кв.м, загальна площа - 54,0 кв.м. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав рішення про державну реєстрацію права власності прийняте 22. 12.2011 року.

Проте, позивачу стало відомо, що на її будинок накладено обтяження у виді заборони на відчуження. Так із витягу з Державного реєстру обтяжень вбачається, що державним реєстратором Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, 04.11.2016 року здійснено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме: накладено заборону на відчуження житла малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою обтяження є Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 12.07.2016 року у справі № 368/877/16-ц. Обтяжувачем є Кагарлицька місцева прокуратура Київської області, , особою, майно якої обтяжується ОСОБА_4 , номер запису обтяження: 17302253.

Відповідно до зазначеного рішення суду у цивільній справі за позовом Кагарлицької районної державної адміністрації як органа опіки і піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні Позивача - Ставівська сільська рада Кагарлицького району Київської області як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд наклав заборону на відчуження житла малолітньої ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Але, ні ОСОБА_4 , майно якої обтяжується, ані малолітня ОСОБА_5 , в інтересах якої здійснено обтяження будь-якого відношення до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не мають.

Так, 30 березня 2021 року позивач звернулася із заявою про виключення відомостей з реєстру обтяжень.

05.04.2021 року Кагарлицький відділ Обухівської окружної прокуратури Київської області повідомив що відношення до даної справи як обтяжувач прокуратура не має, і причина внесення таких відомостей їм не відома. Слід зауважити, що органи прокуратури було реорганізовано, і Кагарлицька місцева прокуратура увійшла до складу Обухівської окружної прокуратури Київської області, як Кагарлицький відділ.

Таким чином, на даний час на належне Позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені права позивача на розпорядження її власністю.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25 травня 2021 року відмовлено у задоволені позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Вказує на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не досліджено та не з`ясовано всі обставини справи, які мають суттєве значення для правомірного її вирішення. Не досліджено надані докази, дослідження яких має суттєве значення при вирішенні справи. Мотивувальна частина Рішення не містить належних доводів та доказів, чітких посилань на норми діючого законодавства, а також обґрунтування.

Звертає увагу на те, що арешт на майно у 2016 році накладався саме для захисту прав малолітньої дитини за клопотанням органу опіки і піклування в особі Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, а станом на 2021 рік даний державний орган ліквідовано, а тому належним Відповідачем у справі має бути саме орган опіки і піклування в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області.

Також скарга містить доводи про те, що позивачка не має права на оскарження рішення в тій справі де було арештовано її майно, а тому належним способом захисту порушеного права є звернення з окремим позовом про зняття арешту.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши позивача та її представника, доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що Кагарлицька міська рада не порушила прав позивача, яка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Розмір житлової площі - 23,6 кв.м, загальна площа - 54,0 кв.м. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав рішення про державну реєстрацію права власності прийняте 22.12.2011 року.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 12.07.2016 року у цивільній справі № 368/877/16-ц за позовом Кагарлицької районної державної адміністрації як органа опіки і піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , третя особа на стороні Позивача - Ставівська сільська рада Кагарлицького району Київської області, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позов задоволено і позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 , стягнено з неї аліменти на утримання дитини, передано дитину органу опіки та піклування і накладено заборону на відчуження житла малолітньої ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно витягу з Державного реєстру обтяжень державним реєстратором Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, 04.11.2016 року здійснено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме: накладено заборону на відчуження житла малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Ставище Ставищенського району Київської області, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою обтяження є Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 12.07.2016 року у справі № 368/877/16-ц. Обтяжувачем є Кагарлицька місцева прокуратура Київської області, , особою, майно якої обтяжується ОСОБА_4 , номер запису обтяження: 17302253.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна.

Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям- сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

З огляду на вищенаведені норми, позивач вірно залучила до справи орган місцеового самовядування як орган опіки піклування, які несуть відповідальність за збереження майна дітей позбавлених батьківських прав.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не вірно обрала спосіб захисту порушеного права.

З огляду на те, що в справі про позбавлення батьківських прав було накладено арешт на майно, так як суд вважав доведеною обставину наявності права користування на таке майно у неповнолітньої дитини, зняття арешту з такого майна, шляхом вирішення іншого позову де позивач просить встановити, що таке майно дитині та її батькам ніколи не належало не буде відповідати принципу юридичної визначеності. Не може рішення суду в даній справі скасовувати рішення суду в справі про позбавлення батьківських прав в частині накладення арешту на майно, яке є обов`язковим для виконання . Апеляційний суд враховує, що на час накладення арешту та на дату постановлення рішення в справі про позбавлення батьківських прав, позивачка в даній справі вже була власником майна на яке накладався арешт, як на майно дитини. Відповідно є всі підстави вважати, що судом було вирішено питання про її права та обов`язки, в частині вирішення питання про накладення арешту.

Позивач в даній справі, фактично посилається на те, що рішенням суду про позбавлення батьківських прав в частині накладення арешту, було вирішено питання про її права та обов`язки, а тому вона має право на оскарження такого рішення у відповідності з вимогами ч1 ст. 352 ЦПК України 2017 року. Саме в межах апеляційного оскарження ОСОБА_2 має доводити, що суд помилково наклав арешт не на майно дитини, а на її майно, до якого, як стверджує позивач в даній справі неповнолітня дитина та її батьки жодного відношення не мали. Посилання представника позивача на Постанову Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про судову практику в спорах про зняття арешту", відповідно до якої спори про право цивільне, пов`язане з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в цивільному судочинстві, колегія суддів не приймає, оскільки дане положення не стосується питання накладення арешту на майно дитини, належність якого дитині встановлена в іншій справі.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а отже, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик