Номер провадження: 22-ц/813/6132/21
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року, постановленого під головуванням судді Бескровного Я.В., по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26876,45 грн.

В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підсипав заяву від 24.11.2007 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого у подальшому збільшився до 5200 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, ОСОБА_1 не виконував зобов`язання щодо повернення коштів належним чином, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість станом на 11.08.2020 року у загальному розмірі 26876,45 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22189,92 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 22189,92 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4686,53 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що при вирішенні справи судом першої інстанції неправильно визначений характер правовідносин між сторонами, неправильно застосовано закон, що їх регулює, неповно досліджені матеріали справи та не надано належної оцінки доводам сторін і зібраним у справі доказам, а саме те, що відповідач разом з анкетою-заявою підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», особисто підписану відповідачем, яка містить базову відсоткову ставку на місяць у розмірі 3,0%

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

У відповідності до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності належних та допустимих доказів того, що відповідачу позивачем надано кредитну картку та кредит, сума якого згодом збільшилася до 5200 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 24.11.2007 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 26 зв.б.).

Довідкою АТ КБ «Приватбанк» стверджується, що ОСОБА_1 були надані кредитні картки, починаючи з 24.11.2007 року по 20.12.2019 року (а.с. 25).

З довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача вбачається, що 26.11.2007 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн.; 28.12.2007 року збільшено кредитний ліміт до 500,00 грн.; 29.12.2007 року зменшено кредитний ліміт до 500,00 грн.; 11.08.2008 року збільшено кредитний ліміт до 2400,00 грн.; 06.11.2008 року зменшено кредитний ліміт до 1000,00 грн.; 16.06.2009 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн.; 28.09.2010 року збільшено кредитний ліміт до 2400,00 грн.; 22.11.2010 року збільшено кредитний ліміт до 2800,00 грн.; 23.11.2010 року зменшено кредитний ліміт до 2800,00 грн.; 23.12.2010 року збільшено кредитний ліміт до 3200,00 грн.; 11.02.2011 року збільшено кредитний ліміт до 3800,00 грн.; 07.04.2011 року збільшено кредитний ліміт до 4400,00 грн.; 25.05.2011 року збільшено кредитний ліміт до 5200,00 грн.; 26.05.2011 року зменшено кредитний ліміт до 5200,00 грн.; 26.09.2019 року зменшено кредитний ліміт до 4233,19 грн.; 04.10.2019 року зменшено кредитний ліміт до 4219,50 грн.; 09.01.2020 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 24).

З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та несвоєчасно повертав їх.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» не надав, не навів заперечень щодо наданих позивачем розрахунків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту станом на станом на 11.08.2020 року складає 22 189,92 грн.

Тобто, фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Колегія суддів погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Отже, вимога банку про стягнення тіла кредиту є доведеною та підлягає задоволенню.

Також АТ КБ «ПриватБанк» в позові просило стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 4 686,53 грн.

За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Разом з тим, 24.11.2007 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування, в яких зазначено, що у разі прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою з позичальника стягується штраф 250 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 27).

Таким чином, ОСОБА_1 підтвердив своє отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, підписавши 24.11.2007 року умови кредитування.

З урахуванням викладеного, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4 686,53 грн.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є помилковими.

З урахуванням наведеного, оскільки сторонами визначені умови кредитування зі встановленням процентної ставки, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив 2 102 грн. судового збору, а при зверненні до апеляційного суду 3 153 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 255 грн. (2 102 грн. + 3 153 грн. = 5 255 грн.).

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договоромв загальному розмірі 26 876 гривень 45 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22 189 гривень 92 копійки; заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 22 189 гривень 92 копійки; заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4 686 гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) судовий збір в розмірі 5 255 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 жовтня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра