СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19276/20

пр. № 2/759/1955/21

16 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коба Наталя Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 06.11.2020 року звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коба Наталя Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, яким просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 04.02.2019 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі під № 126 приватним нотаріусом КМНО Коба Н.В.

На обґрунтування позову вказав, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . На момент смерті єдиними прямими родичами померлої були її донька ОСОБА_2 та внук ОСОБА_4 . Зазначив, що ОСОБА_4 являється спадкоємцем за правом представлення у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Звернувшись до нотаріуса з метою вступу в спадщину позивач дізнався про те, що у померлої ОСОБА_5 відсутнє майно на яке може бути відкрита спадщина. Звернувшись з адвокатським запитом позивачу стало відомо, що 04.02.2019 року приватним нотаріусом КМНО Коба Н.В. було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який було підписано третьою особою ОСОБА_6 в зв`язку зі станом здоров`я та похилого віку дарувальника ОСОБА_5 . Вважає, що при посвідченні договору дарування приватним нотаріусом КМНО Коба Н.В. протиправно та не у відповідності до ч. 4 ст. 207 ЦК України та ст. 45 ЗУ «Про нотаріат» зазначила причини неможливості власноручного підпису договору дарування ОСОБА_5 - похилий вік та стан здоров`я, адже похилий вік та стан здоров`я не може бути прямою причиною для неможливості власноручного підпису правочину дарувальником. На підставі викладеного та керуючись ст. 207, 215 216 ЦК України просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 09.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві.

Третя особа приватний нотаріус КМНО Коба Н.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду письмові пояснення, якими в задоволенні позову просить відмовити повністю та розгляд справи провести за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачає ч. 1 ст. 15 ЦК України

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_4 являється спадкоємцем за правом представлення у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, оскільки батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 15).

04.02.2019 року приватним нотаріусом КМНО Коба Н.В. було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі під № 126 (а.с. 8-11).

Відповідно до вказано договору, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У частині 1 статті 12 ЦК України закріплено принцип диспозитивності, за яким суб`єкти цивільного права здійснюють свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За змістом цього принципу учасники цивільних відносин самостійно приймають рішення щодо встановлення договірних відносин та їх умов, щодо обрання того чи іншого способу захисту порушених цивільних прав та охоронюваних законом інтересів тощо.

Частина 5 цієї норми встановлює презумпцію добросовісності та розумності особи при реалізації нею цивільних справ, оспорювання якої здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.

Згідно статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Отже за своє сутністю договір дарування є безплатним та в більшості випадків одностороннім правочином, юридичним наслідком укладення якого є безповоротне припинення права власника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи.

Водночас чинний цивільний закон не пов`язує момент укладення договору дарування з моментом фактичного передання майна у власність. Вони можуть як збігатися, так і бути значно віддалені один від одного.

Частина 2 статті 719 ЦК України встановлює, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої-третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що у неї не було волевиявлення на дарування належної їй квартири, договір дарування вона не підписувала а підписано третьою особою ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 зазначив, що знав покійну ОСОБА_5 , яка була похилого віку. Під час укладення договору дарування від 04.02.2019 року покійна довірила мені підписати за неї договір дарування оскільки вона йому довіряла. Крім того, зазначив, що ОСОБА_5 йому говорила, що саме доньці хоче залишити спірну квартиру.

За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 глави 9 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, встановлено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Надані третьою особою матеріали справи нотаріального посвідчення оскаржуваного договору свідчать про те, що для його укладення дарувальником надавалися необхідні документи для його посвідчення, зокрема свідоцтво про право власності на квартиру виданого 07.07.1997 року та інші необхідні документи ( а.с. 45-58).

Зі змісту договору дарування вбачається, що на момент його укладення волевиявлення дарувальника було вільним, усвідомленим і відповідало її внутрішній волі, та їй було роз`яснення наслідки його укладення.

Водночас позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Зважаючи на викладене, суд визнає безпідставними доводи позивача про відсутність його волі на укладення договору дарування спірної квартири та відмовляє у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та недоведеності вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коба Наталя Володимирівна про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. П`ятничук