Дата документу 28.09.2021 Справа № 336/434/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/434/21 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/2823/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії та поновлення на квартирному обліку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії та поновлення на квартирному обліку.
В обґрунтування своїх вимогОСОБА_1 зазначав, що з 01 серпня 1988 року по 13 серпня 2020 року проходив військову службу на різних посадах.
Відповідно до наказу Міністра оборони України № 319 від 14 липня 2020 року, його було звільнено у запас за станом здоров`я, та, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 156 від 13 серпня 2020 року, позивача було виключено із списків особового складу військової частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного військового комісаріату м. Запоріжжя.
Його вислуга у Збройних Силах становить: загальна - 35 років 10 днів, календарна 32 роки, пільгова - 03 роки 10 днів.
Під час проходження військової служби, у період 2014-2017 р.р., ОСОБА_1 неодноразово безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, а також в період 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, а з 10 вересня 2020 року йому було встановлено третю групу інвалідності та надано пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інвалідів війни.
Під час проходження військової служби, позивач, відповідно до положень ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу УРСР та Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 р., що діяли на той час, був зарахований на квартирний облік з 21 червня 2002 року.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2007 року (протокол № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2007 року) з метою забезпечення службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України, йому та членам його сім`ї (дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 ) було надано ордер на службове житлове приміщення № 52 серії «С» від 15 травня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 , де він, разом з членами своєї сім`ї, мешкав під час проходження військової служби, та продовжує мешкати після звільнення у запас по теперішній час.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 06 березня 2018 року № 126 ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з територіальної оборони, тому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2018 року № 94 він вибув до м. Дніпро для подальшого проходження військової служби.
Але, він і члени сім`ї залишилися мешкати у наданому йому службовому житлі, оскільки ОСОБА_1 мав можливість щодня прибувати до нового місця служби, що передбачено п.3.15 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ № 737 від 30.11.2011 р., що діяла на той час.
Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 двічі звертався до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , де весь час знаходився на квартирному обліку, з приводу внесення його до списку інвалідів війни та осіб прирівняних до них, а також з приводу проведення змін складу сім`ї у зв`язку із народженням онука. Зазначені звернення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 були задоволені.
Але, командиру військової частини НОМЕР_1 надійшов лист ТВО начальника КЕВ м. Запоріжжя № 3451 від 16 грудня 2020 року, яким було рекомендовано на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 зняти полковника запасу ОСОБА_1 та членів його родини з квартирного обліку на підставі п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ № 737 від 30.11.2011 р., оскільки останній у квітні 2018 року був переведений для подальшого проходження у військову частину НОМЕР_3 м. Дніпро Дніпропетровського гарнізону.
На засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2020 року було розглянуто інформацію голови житлової комісії про надходження рекомендації КЕВ, викладені у листі № 3451, та прийнято рішення про зняття ОСОБА_1 (склад сім`ї 5 осіб) з квартирного обліку на отримання житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 вважає прийняте рішення таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, у зв`язку з чим просив суд визнати незаконним і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2020 року № 16 в частині зняття з квартирного обліку полковника запаса ОСОБА_1 і зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити полковника запаса ОСОБА_1 (слад сім`ї 5 осіб) на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року позов задоволено.
Скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 рішення 2020 року № 16, оформлене протоколом № 16 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2020 року, в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 .
Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 (склад сім`ї 5 осіб) на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку не ґрунтується на положеннях діючого законодавства, а тому порушене право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб. Так, суд першої інстанції взяв до уваги положення п.3.15 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ № 737 від 30.11.2011 р., що діяла до 16.10.2018 р.), у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням заступника Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення). Аналогічне положення міститься і у Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ № 380 від 31.07.2018 р., яка набрала чинності 16.10.2018 р.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просять рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що судом першої інстанції не досліджені докази щодо відсутності вини командира військової частини НОМЕР_1 при прийнятті відповідного рішення, оскільки Командир військової частини НОМЕР_1 на виконання статті 19 Конституції України діяв в межах своїх посадових обов`язків та наданих йому повноважень. Отже, в судовому засіданні не доведено протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , рішення винесено з порушенням норм процесуального права. Вважають, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року у цій справі є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що скаржником лише формально перелічено всі підстави для скасування судового рішення, згідно із ч.1 ст.376 ЦПК України, конкретних для цього підстав не наведено. Так, в апеляційній скарзі не зазначено, які саме обставини, що мають значення для цієї справи було судом неповністю з`ясовано, що вони доводять та як саме вони мали вплинути на рішення суду; які саме обставини суд першої інстанції визнав встановленими, в той час як вони, на думку скаржника, були недоведеними; які саме висновки суду, викладені у оскаржуваному рішенні суду, на думку скаржника, не відповідають обставинам справи та чим це доводиться; не зазначено, в чому саме виражається неправильне застосування судом норм матеріального права: чи судом було неправильно розтлумачено закон, який суд застосував; чи суд застосував закон, який не підлягав застосуванню; чи суд не застосував закон, який підлягав застосуванню.
ОСОБА_1 вважає що судом було ретельно проаналізовано як діюче законодавство, так й положення законодавства, що діяло на момент виникнення досліджених судом правовідносин, надано їм оцінку, та цілком обґрунтовано суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яким було знято полковника ОСОБА_1 з квартирного обліку, не ґрунтується на положеннях законодавства, а тому порушує права позивача, які підлягають захисту у вибраний позивачем спосіб. Просить залишити рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник ВЧ НОМЕР_1 - ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник Квартирно-експлуатаційний відділу м. Запоріжжя у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 88), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Так, встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік з 21 червня 2002 року.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2007 року (протокол № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2007 року) з метою забезпечення службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України, ОСОБА_1 та членам його сім`ї (дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 ) було надано ордер на службове житлове приміщення № 52 серії «С» від 15 травня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 , де він, разом з членами сім`ї, мешкав під час проходження військової служби (а.с.18-19, 20).
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 06 березня 2018 року № 126 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з територіальної оборони, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2018 року № 94 ОСОБА_1 вибув до м. Дніпро для подальшого проходження військової служби. В наказі зазначено, що ОСОБА_1 службовим житлом забезпечений за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
ОСОБА_1 та члени сім`ї залишилися мешкати у наданому службовому житлі (а.с. 13-17).
Згідно з наказом Міністра оборони України № 319 від 14 липня 2020 року, ОСОБА_1 звільнено у запас за станом здоров`я, та, на підставі наказу командиру військової частини НОМЕР_2 № 156 від 13 серпня 2020 року, позивача було виключено із списків особового складу військової частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного військового комісаріату м. Запоріжжя. У витягу з наказу № 156 від 13 серпня 2020 року також зазначено, що ОСОБА_1 службовим житлом забезпечений за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12).
З довідки про забезпечення житлом від 17 серпня 2020 року № 273, вбачається, що ОСОБА_1 під час проходження служби у Дніпропетровському гарнізоні, у військовій частині НОМЕР_2 з 05 березня 2018 року по 14 липня 2020 року жиле приміщення не отримував (а.с. 22).
Вислуга ОСОБА_1 у Збройних Силах України становить: загальна 35 років 10 днів, календарна 32 роки, пільгова 03 роки 10 днів, він має статус учасника бойових дій, а з 10 вересня 2020 року йому було встановлено третю групу інвалідності та надано пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 10).
З витягу з протоколу № 13 від 19 листопада 2020 року вбачається, що житловою комісією задоволено прохання військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 внести полковника запасу ОСОБА_1 до списку інвалідів війни та осіб прирівняних до них (а.с. 23).
У листі ТВО начальника КЕВ м. Запоріжжя № 3451 від 16 грудня 2020 року, направленого командиру ВЧ НОМЕР_1 , зазначено, що на адресу квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя надійшли документи полковника ОСОБА_7 щодо включення його та членів його родини в позачергову чергу як інваліда війни. Зазначено також, що в квітні 2018 року полковник ОСОБА_7 був переведений для подальшого проходження служби в військову частину НОМЕР_2 м. Дніпро Дніпропетровського гарнізону. Відповідно до вимог п. 2.18 наказу Міністра оборони України від 30.11.11 р. № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337 (зі змінами) військовослужбовці у разі переміщення до нового місця служби в інший населений пункт знімаються з обліку за місцем служби( діяв на той час). Керуючись вищевикладеним, квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя не бачить законних підстав щодо включення полковника запасу ОСОБА_7 та членів його родини в позачергову чергу. Також, керуючись вищевказаним квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя рекомендувало Командиру ВЧ НОМЕР_1 на засіданні житлової комісії зняти з квартирного обліку полковника запасу ОСОБА_7 та членів його родини та повідомити КЕВ м. Запоріжжя про прийняте рішення витягом з протоколу засідання житлової комісії (а.с. 25).
З витягу з протоколу № 16 від 30 грудня 2020 року вбачається, що житлова комісія, виконуючи рекомендації КЕВ м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року № 3451, постановила зняти з квартирного обліку на отримання житлової площі у ВЧ НОМЕР_1 полковника запасу ОСОБА_1 , склад сім`ї 5 осіб (а.с. 26).
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Відповідно до п. 26 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Згідно із п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011 року, (в редакції яка була чинною на час переміщення ОСОБА_1 для проходження служби у м. Дніпро) військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
Згідно п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011 року, (в редакції яка була чинною на час переміщення ОСОБА_1 для проходження служби у м. Дніпро), військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Разом з тим, згідно з п. 3.15. Інструкції у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням заступника Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення).
Отже, встановивши, що ОСОБА_1 після переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (м. Дніпро), не був зарахований на облік за новим місцем проходження служби разом з членами сім`ї зі збереженням часу перебування на обліку, та те, що розташування службового житла ОСОБА_1 дозволяло останньому щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Посилання ВЧ НОМЕР_1 на те, що Командир військової частини діяв в межах своїх посадових обов`язків та наданих йому повноважень, а ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку на виконання рекомендацій Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, не приймаються колегією суддів, оскільки лист від 16 грудня 2020 року мав саме рекомендаційний характер.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду проте висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, не містять.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: