КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/14456/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/12103/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

у липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Форум», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», у якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати недійсним кредитний договір № 0275/07/07-N від 12.12.2007, укладений між ним та АКБ «Форум».

В обґрунтування позову зазначав, що 12.12.2007 між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0275/07/07-N, відповідно до якого він отримав кредитні кошти у розмірі 170 000 доларів США строком до 08.12.2017 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних. У первинній позовній заяві вказував, що не підписував зазначений кредитний договір та з цих підстав просив визнати його недійсним.

В уточненій позовній заяві позивач просив визнати недійсним договір з інших підстав, а саме через те, що договір містить несправедливі умови про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційної суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання зобов`язань за договором у порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, йому не було надано необхідної інформації щодо умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 30.09.2019залучено до участі у справі як правонаступника ПАТ «Банк «Форум» - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідачем грубо порушено встановлені законодавством вимоги, які визначені як істотні та є необхідними для договорів щодо надання об`єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту, який забезпечений іпотекою. Банк приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом, чим введено його в оману стосовно істотних характеристик валюти кредитних коштів, складу, кількість та порядку їх надання. Вважає, що відповідно до п. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитний договір вчинено з використанням нечесної підприємницької діяльності, а тому він є недійсним. Судом не враховано, що в діях відповідача наявний умисел на замовчування та перекручення реальної процентної ставки та подорожчання кредиту, а також у ненаданні документів для проведення експертного дослідження. Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик судового експерта для надання пояснень по висновку судової - економічної експертизи, та не враховано висновок експерта.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи колегією суддів відхилене, оскільки у клопотанні не зазначені поважні причини неможливості явки представника у судове засідання. Представнику відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги 07.09.2021. Будь - яких перешкод в ознайомленні з матеріалами справи представник не мав. Посилання на запровадження карантину не можна визнати обґрунтованим, оскільки карантинні заходи не обмежують доступ до зали судового засідання учасникам справи, рух громадського транспорту станом на 04.10.2021 не обмежений.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2007 між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0275/07/07-N, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 170 000 доларів США на строк до 08.12.2017 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 170 000 доларів США на придбання будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Кредит надається строком до 08.12.2017. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12 процентів річних (п.11.,1.2,1.3 договору).

Пунктом 2.3 передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 1 417 доларів США.

Відповідно до п. 3.4.2 договору позичальник має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі позичальнику примірника укладеного договору.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов`язуються ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Умови кредитування відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору. Відкликання згоди на укладення кредитного договору оформлюється письмовим повідомленням, яке позичальник зобов`язаний подати особисто або через уповноваженого представника або надіслати банку до закінчення строку, зазначеного в п. 3.4.2 цього договору. З відкликанням згоди на укладення кредитного договору позичальник повинен одночасно повернути банку кошти, одержані згідно з цим договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відтак як нормами Закону України «Про захист прав споживачів», так і умовами договору позичальнику надано строк для детального вивчення умов договору, можливих консультацій, врахування вигід та ризиків укладенням договору тощо. Разом з тим, протягом чотирнадцяти календарних днів позивач згоду на укладення договору не відкликав, що свідчить про розуміння ним умов договору та погодження з ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат,пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Своїм підписом у кредитному договорі позивач засвідчив, що ним отримано від банку інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до укладення договору.

У договорі також міститься підпис дружини позивача ОСОБА_4 , яка вказала, що не заперечує проти отримання чоловіком ОСОБА_1 кредиту в ЗФ АКБ «Форум» у сумі 170 000 доларів США під 12 % річних на 120 місяців.

ОСОБА_1 кредитний договір більше семи років не оскаржував та звернувся з позовом про визнання кредитного договору недійсним лише після того, як ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості по договору. При цьому зазначив (позовна заява від 27.07.2015), що не підписував кредитний договір та просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу. Проте 06.03.2017, тобто більше ніж через півроку змінив підстави позову, та вказав, що дійсно укладав кредитний договір.

Відтак позивач у позовних заявах надав неправдиві свідчення як щодо факту укладення договору, так і щодо факту не надання йому об`єктивної інформації щодо істотних умов договору.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Зміст договору відповідає вимогам вищезазначеної норми.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки при укладенні договору банком виконані вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитний договір за формою та змістом відповідає вимогам, викладеним у ч. 4 ст. 11 цього Закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично є повторенням обгрунтування позовної заяви від 06.03.2017 та висновків суду не спростовують.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Позивач посилався як на підставу визнання договору недійсним не лише на ту обставину, що до укладення договору не отримав від банку повної та об`єктивної інформації щодо умов кредитування, а і з тих підстав, що умови договору є несправедливими, а договір укладено банком з використанням нечесної підприємницької практики, проте будь - яких доказів на підтвердження зазначених обставин не надав та на них не посилався.

У договорі відсутні положення, які зобов`язують позичальника сплатити непропорційну суму компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував висновок експерта за результатами проведення судово - економічної експертизи № 2516 від 25.05.2018 та не задовольнив клопотання про допит експерта не спростовують висновків суду, оскільки суд надав оцінку висновку експерта у сукупності з іншими доказами.

Наявність між сторонами спору щодо розміру заборгованості не може бути підставою для визнання кредитного договору в цілому чи окремих його частин недійсними.

Сторони визначили розмір кредиту, процентну ставку за користування кредитом, строк кредитування та розмір щомісячного платежу. У разі, якщо банком нараховується заборгованість по умовам, які договором не передбачені це є підставою для зменшення розміру заборгованості, проте не є підставою для визнання договору недійсним.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 05.10.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук