ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 402/338/21

провадження № 22-ц/4809/1524/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року у складі судді Бондаренка А. А. і

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2010 у розмірі 14 257 грн 23 коп, станом на 26.04.2021, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 712,66 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 544,57 грн, а також судові витрати в розмірі 2 270 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.03.2010.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві.

31.03.2010 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вона власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільногового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена».

Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довіці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір якого у подальшому збільшися до 5 000 грн, а відповідачу було надано у користування кредитну картку, що свідчить про те, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

ОСОБА_1 зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 26.04.2021 має заборгованість у розмірі 14 959 грн 31 коп, з яких:

-4 712,66 грн заборгованість за тілом кредита;

-в т. ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита;

-4 712,66 грн заборгованість за простроченим тілом кредита;

-0, 00 грн заборгованість за нарахованими відсотками;

-9 544,57 грн заборгованість за простроченими відсотками;

-0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

-702,08 грн нарахована пеня;

-0,00 грн нараховано комісії.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що порушує законні права та інтереси АТ КБ «ПриватБанк».

Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 31.03.2010 в розмірі 4 712 грн 66 коп, а також 715 грн 12 коп судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.03.2010 шляхом підписання заяви-анкети, як наслідок, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому, суд першої інстанції вважав необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 4 712,66 грн заборгованості за тілом кредита.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушення норм процесуального і матеріального права.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, адже з моменту підписання заяви між сторонами був укладений договір, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

Главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою, а згідно виписки про рух коштів ОСОБА_1 , яка є належним та допустимим доказом по справі, активно користувалась кредитним лімітом, проте, суд першої інстанції не навів мотивів, з яких не перевірив інформацію, що міститься у розрахунку.

Позивач вважає, доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в підписаній ОСОБА_1 заяві від 30.03.2010 зазначено, що відповідач висловив згоду на оформлення договору, отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Крім того, в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Уніерсальна, 55 днів пільгового періоду», яка особисто підписана відповідачем, зазначено тип картки та кредитної лінії, відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів та строк їх внесення, порядок нарахування пені, а також розмір комісії, що в сукупності свідить про те, що сторонами при укладенні Договору були досягнуті всі істотні умови договору.

Суд першої інстанції безпідставно послався на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вказана позиція висловена в конкретній справі за інших правовідносинн сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб, а у справі, що є предметом розгляду, заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків.

Крім того, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4 712 грн 66 коп, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 14 257 грн 23 коп, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 31.03.2010.

14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про що надано копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ «ПриватБанк».

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26.04.2021 утворилась заборгованість у розмірі 14 959,31 грн, яка складається з наступного: 4 712,66 грн заборгованості за тілом кредиту; 4 712,66 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 9 544,57 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 702,08 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення прострочених відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві позичальника від 31.03.2010 процентна ставка не зазначена, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.03.2010 шляхом підписання заяви-анкети, як наслідок, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами.

АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (31 березня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (травень 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що саме надана позивачем редакція Умов та правил надання банківських послуг була чинна на момент укладення кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанк, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки, узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Разом із тим, суд першої інстанції не звернв увагу, що пред`являючи позов, АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, надав виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 14-19), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 20), відомості про кредитні картки, видані відповідачу (а.с. 21) та розрахунки заборгованості станом на 31.10.2020 (а. с. 6-12) та 26.04.2021 (а.с. 13), анкету-заяву від 31 березня 2010 року (а.с. 22), а також копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 31.03.20210 по договору SAMDN50OTC002969898 ОСОБА_1 (а.с. 23).

Зокрема, надана анкета-заява від 31 березня 2010 року, містить анкетні дані ОСОБА_1 , підписана нею та мітить відмітку про отримання 31.03.2010 карти, а за змістом вказаної анкети-заяви відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом в розмірі 2 700 грн.

Надана позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 31.03.2010, також містить підпис відповідача, а в ній визначені умови кредитування, зокрема, базова відсоткова ставка в розмірі 2,5 % на місяць.

Заперечень від ОСОБА_1 щодо не підписання анкети-заяви від 31 березня 2010 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не надходило.

Підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив умови кредитного договору, зокрема, щодо сплати відсотків, та взяв на себе відповідні зобов`язання.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, не дослідив зміст наданих позивачем доказів, зокрема довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Враховуючи те, що згідно довідки від 31 березня 2010 року, яка підписана ОСОБА_1 , сторонами погоджено розмір процентів базової процентної ставки (2,5 % на місяць), то вони підлягають стягненню із відповідача на користь банку.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року підтверджена наявність заборгованості ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту в сумі 4 712 грн 66 коп (а.с. 69-74).

Відповідач рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувала.

З аналізу наданих банком розрахунків станом на 26.04.2021 заборгованість за простроченими відсотками по кредитному договору відповідача за період з 31 березня 2010 року по 26 квітня 2021 року становить 9 544,57 грн.

При цьому, для розрахунку розміру процентів, що підлягали сплаті у вказаному періоді АТ КБ «ПриватБанк» використовувало процентні ставки в розмірах: 30 % на рік (2,5 % на місяць) з 31.03.2010 по 24.09.2014; 34,8 % на рік (2,9 % на місяць) з 24.09.2014 по 23.04.2015; 43,2 % на рік (3,6 % на місяць) з 23.04.2015 по 26.08.2020; 42 % на рік (3,5 % на місяць) з 26.08.2020 по 29.09.2020; 0 % на рік (0 % на місяць) з 29.09.2020 по 26.04.2021 (а.с. 6-13).

З аналізу розрахунків вбачається, що в період з 31.03.2010 по 24.09.2014 банк нараховував відсотки в розмірі 2,5 % на місяць (30 % на рік), що відповідає умовам укладеного між сторонами договору, зокрема базовій процентній ставці зазначеній в в підписаній ОСОБА_1 довідці, а станом на 24.09.2014 заборгованість за процентами, з урахування сплачених відсотків, становить 119,71 грн.

Проте, в період з 24.09.2014 по 26.04.2021 при нарахуванні заборгованості за процентами, банк використував процентну ставку, яка суперечить умовам укладеного між сторонами договору, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки.

При цьому, посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та правила надання банківських послуг, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що останні не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору.

Таким чином, розмір заборгованості за простроченими відсотами за користування кредитними коштами за період із 24.09.2014 по 26.04.2021 становить 7 161,17 грн, з розрахунку 4 712,66 грн * 2,5 % / 30 днів * 2 406 днів 2 287,71 грн, де 4 712,66 грн - заборгованість ОСОБА_1 по кредиту, в періоді за користування яким піддягають стягненню проценти; 2,5 % на місяць - базова процентна ставка за кредитом; 2 406 днів - кількість днів у періоді із 24.09.2014 по 26.04.2021; 2 287,71 грн - розмір грошових коштів, зарахованих АТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості по процентам в період з 24.09.2014 по 26.04.2021.

Враховуючи викладене, загальний розмір прострочених процентів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 31 березня 2021 року в період з 31.03.2010 по 26.04.2021 становить 7 280,88 грн (із розрахунку 7 161,17 грн + 119,71 грн).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 348/2304/19-ц (провадження № 61-6161св20), від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3500/19 (провадження № 61-5459св20), від 24 червня 2021 року у справі № 369/6441/20 (провадження № 61-2593св21).

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1,3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням нового про часткове задоволення позову у вказаній частині.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог, рішення суду в частині розподілу судових витрат необхідно змінити з проведенням нового розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

В порядку розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (84,12 %) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути 1 909,52 (2 270*84,12%) грн судових витрат за подання позовної заяви.

За подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» повинно було сплатити 2 172,39 (2270*63,8%*150%) судового збору, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог 1 657 грн 10 коп (2 172,39*76,28%) сплаченого судового збору за подання позивачем апеляційної скарги.

Остаточно, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 3 566 грн 62 коп (1 909,52+1 657,1) судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 7 280 (сім тисяч двісті вісімдесят) грн 88 коп заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 31 березня 2010 року.

В частині розподілу судових витрат рішення суду змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 3 566 (три тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн 62 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. І. Чельник