Справа № 766/4771/18
06 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
за участю секретаря Романенко І.О.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 16.04.2018 року відкрито провадження за справою та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 року цивільну справу №766/4771/18 передано до провадження судді Майдан С.І.
Ухвалою суду від 21.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 10.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача, долучити до матеріалів справи наступні документи: копію заяви про здійснення страхового відшкодування від 31.10.2017 року, копію повідомлення про ДТП, копію поштової квитанції від 31.10.2017 року, оригінали поштових квитанцій про направлення копії даної заяви на адресу відповідачів. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення за справою заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток, а також шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Відзивів проти позову до суду не надходило.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Його цивільно-правова відповідальність застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом №АК/3076170 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено штраф у сумі 340,00 гривень, постанова набула чинності 18.12.2017 року.
09.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП 29.10.2017 року, керуючись ст.35, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування шкоди отриманої внаслідок ДТП з урахуванням ліміту страхової відповідальності, а різницю між реальними збитками і страховим відшкодуванням згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України).
Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Зокрема у п.74 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стороною позивача додано копії листів, направлених ОСОБА_1 31.10.2017 року до ПрАТ «Європейський страховий союз» про здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та 09.03.2020 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, проте відповідей зі страхових компаній суду не надано. У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити чи відмовлено позивачу в отриманні страхового відшкодування, чи одержала позивач страхове відшкодування, чи його недостатньо для повного відшкодування шкоди, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди є передчасними та задоволенню не підлягають. Позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, як необґрунтовані, оскільки відповідальність за завдання майнової шкоди внаслідок ДТП несе особа, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом і з вини якої сталася ДТП (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із її участю в ДТП, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, який перебував під керуванням позивача, докладено додаткові зусилля для відновлення позивачем свого становища та захисту своїх правових інтересів.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно вимогст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.
Суд на підставі ст.ст.23, 1167 ч.1 ЦК України вважає, що позивачу ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з участю в ДТП, зміні звичайного укладу життя, а отже позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 5000,00 гривень.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Під час звернення до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень.
З урахуванням того, що позивач мав сплатити судовий збір у сумі 704,80 гривень за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 704,80 гривень за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, та оскільки судом задоволено лише позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідачів на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Даниловим О.Ф. укладено угоду на надання правничої допомоги та згідно квитанції прибуткового касового ордеру №1 позивачем сплачено гонорар адвокату у розмірі 3500,00 гривень.
З урахуванням того, що судом задоволено позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею витати на правничу допомогу в сумі 3500,00 гривень.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 355 ЦПК України, ст.ст.22, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на правничу допомогу в сумі 3500,00 гривень
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І. Майдан