Справа № 495/3756/21
№ провадження 2/495/2014/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
08 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:
головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/3756/21,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Стислий виклад позиції позивача
24 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.12.2004 року, є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Вказує, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_3 , який з квітня 2020 року не проживає в житловому будинку, комунальні послуги не сплачує, будинок не утримує, його речей у будинку немає.
Тобто відповідач відсутній у частці житлового будинку більше року, тому вважає, що останній втратив право на користування її житлом та реєстрацію за вищенаведеною адресою.
У позові також звернула увагу, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, поміж з цим наразі вирішується питання щодо розірвання шлюбі між сторонами в судовому порядку.
В той же час зауважила, що відповідач вже має іншу родину, де фактично і проживає у м. Білгород-Дністровський.
Натомість знятись в добровільному порядку з її житлового приміщення відмовляється. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості з приводу подальшого використання відповідачем житлового приміщення.
Наполягає, що реєстрація відповідача у належній їй частині будинку порушує її права вільно користуватись та розпоряджатись власністю, також зумовлює несення додаткових витрат з утримання житлового будинку.
З урахуванням наведеного, вона і звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав.
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2021 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
Призначено підготовче судове засідання на 29.06.2021 рік.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.09.2021 рік.
Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Бондаренко Г.Є. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодна.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома .
Зі згоди представника позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 08 жовтня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що дійсно на підставі договору дарування частини житлового будинку серії ВВТ № 286023, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Чухрай Т.Ю., позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Згідно копії домової книги для прописки громадян у будинку, ОСОБА_2 зареєстрований з 07.07.2008 року у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Наявність чинної реєстрації також випливає з листа Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради № 22/655 від 04.06.2021 року.
Разом з тим, згідно акту обстеження побутових умов проживання, складеного 30.04.2021 року КП «ЖЕО №1» підтверджено, що власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22.12.2004 року є ОСОБА_1 .
Окрім того зазначено, що за вказаною адресою зареєстрований з 07.07.2008 року чоловік власниці ОСОБА_3 , 1983 року народження.
Зі слів сусідів, останній не проживає за вищевказаною адресою з квітня 2020 року.
Також, з матеріалів справи вбачається, що наразі в судовому порядку вирішується питання розірвання шлюбі між сторонами, справа № 495/3755/21, ухвала від 25.05.2021 року.
Нормативне обґрунтування
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням.
Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Враховуючи вищевикладене, а саме наявне у позивача право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку вже більше року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. ст. 319, 391, 405,406 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України , суд, -
УХВАЛ И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 1/2 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідка на постійне проживання №308 від 06.06.2008 року, ІПН: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 08 жовтня 2021 року.

С У Д Д Я :