ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/242/21
Провадження №2/477/463/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2010 року, укладеним між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 6652,48 грн. та судові витрати по справі в сумі 2270 грн.

В обґрунтування свого позову зазначав, що 11 травня 2010 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк з оформленням пластикової кредитної картки.Відповідно до укладеного договору позивач надав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак позичальник не виконував умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла заборгованістьна загальну суму 6652,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідачка ОСОБА_1 , як вказує позивач, яка постійно проживала з ним на час смерті, отже прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі, й кредитні зобов`язання спадкодавця, тому просив стягнути з неї в повному розмірі.

В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2010 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк, за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231ЦК України).

За положеннями ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на день відкриття спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз статті 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

В силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.

Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідно до копії спадкової справи, витребуваної судом № 6/2019 після смерті ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини звернулась до приватного нотаріуса Реукової Н.А. - ОСОБА_3 , яка є донькою померлого.

Відповідачка по справі ОСОБА_1 є його колишнью дружиною, тому за наявності іншої спадкоємиці першої черги, яка прийняла спадщину, усувається від подальшого спадкування.

Таким чином, позивачем не було доведено факту передачі відповідачці ОСОБА_1 як спадкоємцю в натурі спадкового майна чи наявність спадкового майна на яке претендує спадкоємець, тому за таких обставин, суд, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

Судом під час розгляду справи було роз`яснено позивачу право на заміну відповідача і надано для цього достатнього часу, але будь-яких заяв з цього приводу до суду не надійшло.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки він пред`явлений не до належного відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачу понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позову було відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства «комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Дані про сторони:

-позивач акціонерне товариство «комерційний банк «Приватбанк», 49094 м. Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50 (, рах. НОМЕР_1 , МФО 305299);

-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів після складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено на 08 жовтня 2021 року.

Суддя Р.В. Козаченко