Провадження № 2-з/638/463/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіна В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Зазначену заяву ОСОБА_1 подав до суду разом із позовною заявою, яку ухвалою суду від 08.10.2021 передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку щодо непідсудності заяви про забезпечення позову Дзержинському районному суду м. Харкова.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

За таких обставин, розгляд заяви про забезпечення позову Дзержинським районним судом м. Харкова призведе до порушення правила підсудності, передбаченого п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, цілком нівелює інститут підсудності та поставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

Розгляд заяви про забезпечення позову, яка була подана одночасно з пред`явленим позовом, на підставі п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України здійснюється виключно судом, компетентним розглядати спір по суті, що є правовою підставою для застосування порядку, встановленого ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розгляд матеріалів заяви про забезпечення позову не підсудний Дзержинському районному суду м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Керуючись: 27, 31, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - передати за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Щепіхіна