ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 639/101/21

провадження № 22-ц/818/3016/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Проневича Д.О.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна,

представник Селезень Світлана Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Безпалого Сергія Олександровича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року в складі судді Єрмоленко В.Б.,

у с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» (далі ТОВ «Легіон Харків»), державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, -Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Легіон Харків».

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом заборони відчуження об`єкта нерухомості, а саме - квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що вказана квартира належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 грудня 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л. за № 2230, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за № 1096875 на підставі Витягу з Державного реєстру правочинів та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське МБТІ» 29 грудня 2005 року за № 6134760. Зазначила, що дане житло є її постійним місцем проживання.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності від 06 січня 2021 року їй стало відомо, що 24 листопада 2020 року Державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Легіон Харків».

05 січня 2021 року ТОВ «Легіон Харків» подало заяву до Департаменту реєстрації Харківської міської ради про зняття її та членів її сім`ї з реєстрації місця проживання у спірній квартирі.

Крім того, жодних повідомлень про перереєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «Легіон Харків» їй не надходило.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення шляхом заборони ТОВ «Легіон Харків» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; номер запису про право власності: 39693431).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом позову є скасування реєстрації права власності на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 . Отже запропонований вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами.

29 січня 2021 року ОСОБА_3 представник ТОВ «Легіон Харків» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено мотивів щодо співмірності та розумності, не зазначено як саме ненакладення заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Легіон Харків» вчиняє дії, направлені на відчуження спірного житла. Крім того, всупереч вимогам частини третьої статті 154 ЦПК України суд першої інстанції не застосував зустрічне забезпечення.

04 вересня 2021 року ОСОБА_5 представник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Позов стосується скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Легіон Харків».

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просила накласти заборону відчуження спірної квартири АДРЕСА_1 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї постанови роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляються необґрунтованими.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Установлено, що предметом позову є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Легіон Харків», отже даний спір за своєю сутністю є спором щодо права відповідача на спірне майно та відновлення права позивача на спірну квартиру.

Суд першої інстанції установив, що між сторонами існує спір щодо захисту права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування заходу забезпечення позову. Даний позов є майновим, а заходи забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

При цьому судова колегія виходить із того, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову встановлювати обставини, які мають значення для справи. Задоволення заяв про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті, і не порушує прав особи щодо користування та володіння належним їй майном, а лише обмежує у здійсненні прав на його відчуження на час розгляду справи задля збереження майна у власності відповідача.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо зустрічного забезпечення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статі 154 ЦПК України, в якій вказано, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

ТОВ «Легіон Харків» не надано належних доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження відсутності у позивачки майна, а також коштів у розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Керуючись ст. ст. 149 - 150, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Безпалого Сергія Олександровича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина