Справа № 525/1309/20
Провадження №2/525/124/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

з участю представника позивача адвоката Сенкевича В.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Пугача С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Матяшівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним та про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2020 року позивач звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, про визнання заповіту недійсним та про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 , а фактично у період часу з 2003-2004 років і до дня смерті проживав в с. Яреськи, Шишацького району, Полтавської області, в родині ОСОБА_5 , 1949 року народження, з його матір`ю.

За життя ОСОБА_3 належало право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району, Полтавської області, площею 3,58га кадастровий номер :00:002:0194 та площею 3,31 га кадастровий номер :00:001:0186, згідно державних актів на право приватної власності на землю серії ПЛ №169552 та серії ПЛ №169551, виданих Великобагачанською районною державною адміністрацією 15.02.2006.

Згідно заповіту, ОСОБА_3 належні йому земельні паї повністю заповів ОСОБА_1 .

Після смерті останнього відкрилася спадщина, з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. звернулися ОСОБА_1 , як спадкоємець по заповіту та ОСОБА_2 . Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися. У спадковій справі заповіт відсутній, він знаходиться у спадкоємця ОСОБА_1 . У ОСОБА_2 відсутні Державні акти на право приватної власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 на «Д»-обліку у лікаря окуліста не перебував, останній раз звертався до Великобагачанської ЦРЛ за медичною допомогою 20.06.2006 зі скаргами на зниження зору обох очей; діагноз початкова катаракта обох очей. До КЗ «Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» - 22.06.2009 з приводу гострої не госпітальної правобічної пневмонії, останній раз лікувався стаціонарно у Гоголівській дільничній лікарні з 21.11.2007 по 03.12.2007 з приводу правобічної нижньодольової пневмонії; з 2009 профілактичні огляди в дільничній лікарні не проходив, так як проживав в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 зафіксована смерть ОСОБА_3 , причина смерті старість. У Великобагачанській ЦРЛ на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, за медичною допомогою до вказаних лікарів не звертався, до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 не звертався. До Шишацької ЦРЛ ОСОБА_3 протягом 2003-2008 років звертався за медичною допомогою, йому було встановлено діагноз: судинна деменція з психотичним синдромом.

ОСОБА_3 було встановлено другу групу інвалідності безтерміново.

Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи №663 від 29.12.2015, складеного комісією лікарів-психіатрів Полтавської обласної психіатричної лікарні ім.. О.Ф. Мальцева, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 10.03.2006 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді судинної (атеросклеротичної) деменції (F 01.800 по МКХ-10); вказаний розлад позбавляв ОСОБА_3 здатності усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними при складанні заповіту.

Посилаючись на те, що висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №663 від 29.12.2015 встановлено абсолютну нездатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними саме при складенні оспорюваного заповіту 10.03.2006, з урахуванням показів свідків, які були допитані під час розгляду справи №525/1004/14-ц, та обставин встановлених судом під час розгляду зазначеної цивільної справи, позивач вважає, що є підстави для визнання заповіту недійсним та визнання за нею права власності на спірні земельні ділянки, у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на долю батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Великобагачанського суду Полтавської області від 12.11.2020 було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 08.12.2020.

27.11.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунування своєї позиції посилається на те, що 17.06.2016 Великобагачанський районний суд Полтавської області ухвалив рішення у справі №525/1004/14-ц за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І., про визнання заповіту ОСОБА_3 від 10.03.2006 недійсним та визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним заповіт, складений 10.03.2006 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я ОСОБА_1 та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Опацькою С.А., зареєстрований в реєстрі №28.

У порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки: площею 3,58 га кадастровий номер :00:002:0194 та площею 3,31 га кадастровий номер :00:002:0186, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на долю батька ОСОБА_4 (сина ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що належали померлому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку виданих 15.02.2006 Великобагачанською районною державною адміністрацією.

18.08.2016 було ухвалене додаткове рішення по справі.

31.10.2016 рішенням Апеляційного суду Полтавської області рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016 залишено без змін, додаткове рішення Великобагачанського районну суду Полтавської області від 18.08.2016 скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 , стягнуто з відповідачів на користь позивача витрати за проведення експертизи, в іншій частині додаткове рішення суду залишено без змін.

16.10.2019 постановою Верховного Суду рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016, додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.08.2016 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2016 скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, вирішено питання про судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 вважає безпідставними посилання позивача по справі на обставини, що були встановлені рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області, посилаючись на те, що воно скасоване. Акт посмертної судово-психіатричної експертизи №663 від 29.12.2015 відповідач не визнає, вважає, що експертиза була проведена безпідставно, оскільки позов у цивільній справі №525/1004/14-ц був пред`явлений з інших підстав. На думку відповідача ОСОБА_1 позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки про висновок експерта позивачу стало відомо не пізніше 17.06.2016. Вважає, що позов поданий до тих самих сторін, про той самий предмет спору та з тих самих підстав, що були предметом розгляду у цивільній справі №525/1004/14-ц, рішення по якій набрало законної сили

Також зазначає, що є безпідставними вимоги позивача про визнання права власності на спірні земельні ділянки, оскільки право власності на них зареєстровано у встановленому законом порядку за позивачем.

10.12.2020 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Сенкевича В.І., в інтересах позивача по справі ОСОБА_2 , у якому сторона позивача посилається на ті обставини, що постановою ВС від 16.10.2019 по справі №525/1004/14-ц не скасовано висновок акту посмертної судово-психіатричної експертизи №663 від 29.12.2015, зазначає, що спірним є питання щодо особи зазначеної у заповіті, оскільки можуть бути інші особи із прізвищем, ім`ям, по батькові, які зазначені у заповіті. Вважають, що доказами, які підтверджують психічний стан ОСОБА_3 на момент складання заповіту є те, що у заповіті зазначена інформація про одну земельну ділянку, а номерів вказано два, питання про тлумачення заповіту не вирішувалося.

16.12.2021 від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшли заперечення, у яких відповідач посилається на те, що висновки акта посмертної судово-психіатричної експертизи №663 від 29.12.2015 є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки експертиза була призначена всупереч ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Зазначає, що ОСОБА_3 у заповіті зазначив саме його та відсутні підстави для тлумачення змісту заповіту.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.01.2021 до участі у справі залучено співвідповідача Гоголівську селищну раду Великобагачанського району Полтавської області (а.с.116).

05.02.2021 на адресу суду надійшов відзив залученого співвідповідача Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області. Відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що згідно заповіту ОСОБА_3 , перебуваючи при світлому розумі, ясній пам`яті та розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого належний йому земельний пай, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №169551, серія ПЛ №169552, він повністю заповідав ОСОБА_1 . Заповіт був складений в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області о 9 год. 15 хв. 10 березня 2006 року та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, заповіт підписаний заповідачем та секретарем сільської ради, зазначено, що заповіт прочитаний особисто ОСОБА_3 і він відповідав його волі. З посиланням на норми чинного законодавства, заповіт ОСОБА_3 відповідач вважає таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а поданий позов безпідставним.

08.02.2021 Великобагачанським районним судом Полтавської області було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з підстав п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що є рішення між тими самими сторонами, з тих самих підстав, яке набрало законної сили.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.03.2021 підготовче провадження по справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду, витребувано додаткові докази по справі, задоволено клопотання сторін про виклик та допит свідків.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сенкевич В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що позивачу стало відомо про те, що її дід склав заповіт на ім`я відповідача ОСОБА_1 уже після смерті останнього під час оформлення спадщини. Позивач звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та про визнання за нею права власності на спадкове майно. У цивільній справі №525/1004/14-ц судом було призначено та проведено психологічну експертизу, за висновком якої стан спадкодавця не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій на момент складання заповіту. Зазначає, що остаточне рішення у цивільній справі №525/1004/14-ц не скасовує та не змінює висновків експертизи, а тому висновок експертизи є належним та допустимим доказом у даній справі, обставини на які посилається позивач уже встановлені рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по цивільній справі №525/1004/14-ц. Зазначав, що позивач є формальним власником земельних ділянок, лише по документах, її право власності оспорюється відповідачем ОСОБА_1 , саме тому заявлено вимогу про визнання права власності на спірні земельні ділянки за позивачем.

Позивач у судові засідання не з`являлася, подала на адресу суду заяви про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 є його рідним дядьком. У період з 2003 по 2014 проживав у с. Яреськи Шишацького району Полтавської області у Калюжної, де й помер. До кінця своїх днів ОСОБА_1 був при ясному розумі. Про існування оспорюваного заповіту йому стало відомо 10.03.2006, до нього прийшов ОСОБА_3 приніс заповіт та державні акти про право власності на землю, сказав, що сина немає, онука з ним не спілкується, відмовилася від нього, тому він склав заповіт. Зазначав, що ОСОБА_3 за життя ніякими хворобами не страждав, двічі хворів на пневмонію, один раз лікувався від отруєння. ОСОБА_6 не перебував на обліку в лікаря психіатра. Він за життя спілкувався з дядьком, допомагав в усьому, возив до онуки в м. Полтава, на могилу сина, спільно з дядьком не проживав. Повідомив, що у ОСОБА_3 спочатку померла дружина, приблизно у 2000-2001 роках, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син. Саме після смерті сина він переїхав жити в с. Яреськи. Повідомив, що з позивачем ОСОБА_2 раніше мав добрі відносини, доки остання не дізналася про заповіт, коли це відбулося не знає. ОСОБА_3 за життя мав другу групу інвалідності, оскільки під час війни у 1945 році отримав поранення у лівий бік, пізніше йому було встановлено першу групу інвалідності.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пугач С.В. підтримав обставини викладені у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її рідним дідом, він був інвалідом Великої Вітчизняної Війни, хворів на розширення судин, атеросклероз, мав проблеми з легенями та психікою. За життя дід полюбляв вживати міцні алкогольні напої, вживав на свята та без приводу, що могло вплинути на складання заповіту, оскільки заповіт склався 10 березня, що є наступним днем після свята Дня народження ОСОБА_7 , внаслідок чого допускає, що останній міг бути нетверезий під час складання заповіту. З хворобою останнього взагалі не можна вживати алкоголь, а він, на думку позивача, алкоголь вживав часто. Про заповіт ОСОБА_3 їй нічого не повідомляв.

З 2003 року ОСОБА_3 проживав у с. Яреськи з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зазначає, що їздила до ОСОБА_3 в с. Яреськи, по можливості, оскільки мала малих дітей, коли приїздила, то спілкувалася з дідом, з співмешканкою не спілкувалася.

Повідомила, що ОСОБА_3 смерть дружини переніс не дуже добре, а після втрати сина у нього був криз. За життя він працював різноробочим, був кочегаром, дивився за газовим обладнанням, на пенсію вийшов задовго до того, поки з`явилися психічні розлади. Повідомила, що її чоловік возив ОСОБА_3 до психіатричного диспансеру, по лікарях, коли точно не пам`ятає, на обліку дід з 2000 року, діагнозу не пам`ятає.

Про заповіт вона дізналася у нотаріуса, після смерті діда, їй нотаріус ОСОБА_10 повідомила. Про те, що у ОСОБА_3 є земля не знала, він ніколи їй про це не говорив. Зазначила, що наразі спірні земельні ділянки перебувають у її власності та передані нею в оренду, вона отримує орендну плату.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_3 проживав в с. Яреськи з його матір`ю 11 років до моменту смерті. Він особисто спочатку проживав окремо, а потім жив разом з ними років 4-5. ОСОБА_1 він знає, як племінника ОСОБА_3 , він приїздив щомісяця відвідувати дядька, привозив йому пенсію, спочатку з поштаркою, а потім сам. Йому відомо про те, що ОСОБА_3 чотири рази лежав у лікарні: двічі в Великій Багачці, у Яреськах та Шишаках, у нього закривалася моча та було запалення легенів. ОСОБА_2 бачив двічі, раз її привозив ОСОБА_1 , раз приїздила сама, спілкувалася з дідом, коли саме приїздила не пам`ятає, як тільки ОСОБА_3 переїхав жити до них. Ховав ОСОБА_3 ОСОБА_1 . Про заповіт йому нічого не відомо, знає, що у нього був будинок в Матяшівці, земля біля будинку, питання майна та грошей з ОСОБА_3 він не обговорював. Йому відомо, що ОСОБА_3 їздив до ОСОБА_2 , як отримував протезне взуття, якщо їздив, то завжди повертався додому у той же день.

Представники відповідачів Матяшівської сільської ради та Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до розпорядження КМУ від 12 червня 2020 р. № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області» до складу Гоголівської територіальної громадиввійшла Матяшівська територіальна громада.

Від Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, просять відмовити у задоволенні позову (а.с. 138 т.1, а.с. 6 т. 2)

Суд, заяслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №525/1004/14-ц, у обсязі заявленому стронами, в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 21.07.2015 ( а.с. 14 т.1).

За життя, 10.03.2006, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав заповіт, відповідно до якого належний йому земельний пай згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №169551, серія ПЛ №169552 повністю заповів ОСОБА_1 , заповіт складений секретарем Матяшівської сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, підписаний ОСОБА_3 та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Опацькою С.А., зареєстровано у реєстрі під №28 (а.с.15 т.1). Заповіт 43354661 зареєстрований у Спадковому реєстрі ( заповіти/спадкові договори) 30.10.2007, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру ( а.с. 16-17 т. 1).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.1975, ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_12 ( а.с. 10 т. 1). Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 12.02.1999, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 12.02.1999 одружилися, спільне прізвище подружжя ОСОБА_14 ( а.с. 11 т.1). ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.02.1950 ( а.с. 12 т. 1). Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 10.05.2003 ( а.с. 13 т.1).

На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №66 від 04.03.2014 Матяшівської сільської ради Великобагачанського району ( а.с. 139 т. 1 справа №525/1004/14-ц).

ОСОБА_3 , 1926 року народження, була встановлена друга група інвалідності з 04.05.1998 безтерміново у зв`язку з пораненням під час захисту Вітчизни, що підтверджується довідкою серії МСЕ №0358912 від 04.05.1998 ( а.с. 98 т. 1 справа №525/1004/14-ц).

Відповідно до листа Великобагачанської центральної районної лікарні за вих. №1205 від 05.11.2014, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на «Д» обліку у лікаря окуліста не перебував, останній раз звертався за медичною допомогою 26.06.2006 зі скаргами на зниження зору обох очей, діагноз: початкова катаракта обох очей ( а.с. 91 т. 1 справа №525/1004/14-ц).

Згідно листа КЗ «Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» за вих. №650 від 14.11.2014, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Матяшівка, Великобагачанського району, останній раз звертався за медичною допомогою 22.06.2009 з приводу: гострої не госпітальної правобічної пневмонії. Останній раз лікувався стаціонарно у Гоголівській дільничній лікарні з 21.11.2007 по 03.12.2007 з приводу: правобічної нижньодольової пневмонії. На обліку у дільничній лікарні з приводу вад зору не перебував. З 2009 року профілактичні огляди у дільничній лікарні не проходив, так як проживав у с. Яреськи, Шишацького району. 16.01.2014 зафіксована смерть. Причина смерті старість. Видане лікарське свідоцтво про смерть №1 від 16.01.2014. Свідоцтво отримав племінник покійного ОСОБА_15 ( а.с. 159 т. 1 справа №525/1004/14-ц).

З листа Великобагачанської центральної районної лікарні за вих. №917 від 07.07.15, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Матяшівка, на обліку у лікаря нарколога, психіатра Великобагачанської ЦРЛ не перебуває. За медичною допомогою до лікаря нарколога, психіатра не звертався ( а.с. 41 т. 2 справа №525/1004/14-ц).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2003 по 2008 роки звертався за медичною психіатричною допомогою до Шишацької ЦРЛ. Діагноз: судинна деменсія з психотичним синдромом. До лікаря нарколога не звертався, що підтверджується листом Шишацької центральної районної лікарні за вих. №821 від 27.08.2015 ( а.с.60 т.2 справа №525/1004/14-ц).

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта №663 від 29.12.2015, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 10 березня 2006 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді судинної ( атеросклеротичної) деменції (F 01.800 по МКХ-10). Вказаний розлад позбавляв ОСОБА_3 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при складанні заповіту 10 березня 2006 року ( а.с. 140-146 т.1; а.с. 78-91 т. 2 справа №525/1004/14-ц).

За повідомленням КНП «Великобагачанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Великобагачанської селищної ради №231 від 22.03.2021, амбулаторні карти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знищені шляхом спалювання, у зв`язку з закінченням терміну їхнього зберігання ( а.с. 209 т.1).

За повідомленням КНП «Шишацька лікарня планового лікування» Шишацької селищної ради Полтавської області №217 від 25.03.2021, амбулаторна картка хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня ( а.с. 221 т.1)

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016 у цивільній справі №525/1004/14-ц уточнені (збільшені) позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І., про визнання заповіту ОСОБА_3 від 10.03.2006 недійсним та визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Визнано заповіт, складений 10 березня 2006 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я ОСОБА_1 та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Опацькою С.А., зареєстрований в реєстрі за №28 - недійсним.

У порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 , як за спадкоємицею за законом, відповідно до ст.1266 ЦК України, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 на долю батька ОСОБА_4 (сина ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну ділянку площею 3,58 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:002:0194, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 34.

У порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 , як за спадкоємицею за законом, відповідно до ст.1266 ЦК України, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 на долю батька ОСОБА_4 (сина ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну ділянку площею 3,31 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:0186, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 35. ( а.с. 21-26 т.1; а.с. 212-217 т. 2 справа №525/1004/14-ц)

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2016, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Матяшівської сільської ради на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.08.2016 відхилено.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2017 залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.06.2016 скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 . Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертизи в розмірі 4580 грн. 80 коп., по 2290 грн. 40 коп. з кожного. В іншій частині додаткове рішення суду залишено без змін ( а.с. 27-30 т.1; а.с. 109-115 т. ,3 справа №525/1004/14-ц).

Постановою Верховного суду від 16.10.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016, додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.08.2016 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2016 сксовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. про визнання заповіту ОСОБА_3 від 10.03.2006 недійсним та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3850 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги ( а.с. 31-38 т.1; а.с. 188-195 т.3 справа №525/1004/14-ц)

Верховний Суд виходив з того, що постановляючи рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки позов пред`являвся позивачем, виходячи з інших підстав.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0186 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3093 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0194 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5817 га, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку від 20.10.2020 ( а.с. 19 , 20 т.1). При цьому матеріали справи не містять жодних відомостей щодо набуття останньою права власності на вищевказані земельні ділянки.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області кадастровий номер :00:002:0194, площею 3,58 га, та кадастровий номер :00:001:0186, площею 3,31га.

При цьому під час розгляду справи у судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що право власності на вищевказані земельні ділянки в установленому Законом порядку зареєстроване за позивачем. Позивач у судовому засіданні, даючи покази, як свідок, пояснила, що земельні ділянки належать їй, вона передала їх в оренду та отримує орендну плату, тобто вільно користується та розпоряджається належним їй майном. Матеріали справи не містять доказів, посилань на докази, у частині того, що станом на день звернення до суду, як і на час розгляду справи судом, право власності позивача на вищевказані земельні ділянки є порушеним, невизнаним або оспорюваним. При цьому, суд зазначає, що посилання сторони позивача на обставини встановлені рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016, постановою Апеляційного суду Полтавської області від 31.10.2016, є безпідставними, оскільки зазначені рішення скасовані постановою Верховного Суду від 16.10.2019, а тому є такими, що законної сили не набрали. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, лише обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказуання не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким, чином, суд приходить до переконання про відсутність предмета спору у даній справі.

Згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У разі закриття справи за відсутності предмету спору судові витрати не стягуються, такого висновку дійшов ВС у справі № 199/9188/16-ц від 21.04.2021.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 142, 229, 255, 256, 258, 260, 261, 268, 353, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Матяшівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним та про визнання права власності закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Роз`яснити позивачу положення ч.2 ст. 256 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я.В.Прасол