Справа № 159/2794/21
Провадження № 2/159/821/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 жовтня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шергіна Ю.О. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (будинком та господарськими будівлями) між співвласниками,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (будинком та господарськими будівлями) між співвласниками, а саме

- встановити порядок користування житловим приміщенням на 7/10 частки в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , виділивши в користування житлову кімнату 1-5 (площею 19,3 кв.м) та кімнату 1-4 (площею 11,8 кв.м), які їй підходять по законній площі для користування житлом, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити в користуванні кімнату 1-3 (площею 10,4 кв.м);

- приміщення: коридор 1-2 (площею 6,4 кв.м), кладову 1-6 (площею 1.5 кв.м), коридор 1-7 (площею 3,2 кв.м), кухню 1-8 (площею 15,0 кв.м), кладову 1-9 площею (4,1 кв.м) залишивши в спільному загальному користуванні;

- встановити порядок користування господарською будівлею, хліва Б-1, виділивши в користування ОСОБА_1 30,8 кв.м, виходячи з загальної площі хліва 44,0 кв.м, що буде відповідати відповідній частині 7/10 частки господарських будівель та споруд.

Як вбачається із поданої позовної заяви відповідач ОСОБА_3 є громадянами України та фактично проживає в Республіці Білорусь, Брестська область, Камєнський район, село Вєліка-Большая.

У відповідності до положень статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент це - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Таким чином, дана справа відноситься до справ із іноземним елементом та регламентується розділом ХІ ЦПК України, міжнародним договором за наявності та нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», якими, зокрема передбачено звернення України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з метою необхідності вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави.

Положення Цивільного процесуального кодексу України передбачають необхідність вручення відповідачу позовної заяви із доданими до неї документами, надання можливості відповідачу подати відзив на позов, докази по справі, скористатись іншими процесуальними правами, визначеними законом.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України, відповідач не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Згідно із частиною другою статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993, пункт 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996, пункт 38).

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], № 39594/98, пункт 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28.08.1991, Серія A № 208-B, пункт 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12.10.1992, Серія A № 245-C, пункт 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), № 54698/00, пункт 28, від 08.06.2006).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», пункт 63).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виникає необхідність вручення документів по справі відповідачу на території іншої держави, а саме на території Республіки Білорусь.

Відповідно до частини восьмої статті 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано розділом ХI ЦПК України, а також Законом України «Про міжнародне приватне право».

Частиною другою статті 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За частиною першою статті 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії.

Згідно із пунктом 8.2. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за № 573/15264, розділу VIII «Особливості виконання Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року» у відносинах з Республікою Білорусь, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Російською Федерацією та Республікою Молдова статті Конвенції 1993 року, змінені Протоколом до неї 1997 року, застосовуються у редакції цього Протоколу.

В пункті 8.4. даного розділу зазначено, що з урахуванням статті 17 Конвенції 1993 року в редакції Протоколу 1997 року доручення чи документи за результатами виконання доручень складаються російською мовою. У разі, якщо зазначені документи складені українською мовою, до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

Відповідно до статті 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до частини першої статті 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_3 фактично проживає в Республіці Білорусь, Брестська область, Камєнський район, село Вєліка-Большая, тому відповідно до вимог частини першої статті 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на цю мову.

В свою чергу, позивач до позову додав до суду копії позовних заяв, для відповідачів складені українською мовою, та документи до неї без перекладу.

А тому, позивачу необхідно надати суду повний пакет документів із завіреним перекладом на російську мову (у одному примірнику), для подальшого можливого звернення з судовим дорученням до іноземного суду. Одночасно має бути поданий документ, з якого вбачатиметься, що у особи, яка здійснила переклад, є такий дозвіл (сертифікат або інший дозвільний документ).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду копію позовної заяви та доданих до неї документів в перекладі на російську мову з нотаріально завіреною справжністю їх перекладу.

Згідно із частиною одинадцятою статті 177 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали..

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (будинком та господарськими будівлями) між співвласниками залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА