Справа № 462/6160/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Тимощук І.І.,

справа №462/6160/21

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м.Львова,

розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Науменко Ірини Василівни до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення не виплаченої заробітної плати,

встановив:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Науменко І.В. звернулася до суду із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2017 р. по 31.08.2021 р. в сумі 196 630,50 грн., 17 490,53 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2 100,00 грн.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 21 вересня 2021 року. Однак відповідач не надав відзив на позовну заяву, а відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній матеріалів.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою, працює лікарем стоматологом-терапевтом (0,5 ставки посади) відповідно до наказу №93-к від 22.06.2011 року, та працює лікарем стоматологом-загальним (0,25 ставки посади) відповідно до наказу №210-к від 31.12.2013 року. (а.с.10-11 копія трудової книжки).

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, належна позивачу заробітна плата підлягає стягненню з відповідача.

Позивач подав розрахунок, відповідно до якого сума невиплаченої заробітної плати за період з 01.07.2017 по 31.08.2021 становить 196 630,50 грн. (а.с.1).

Вказаний розрахунок відповідачами не оспорюється та не спростовується, а отже приймається судом до уваги (ч.1 ст.82 ЦПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.07.2017 по 31.08.2021 є підставною та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, то суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

01.01.2001 набрав чинності Закон України від 19.10.2000 № 2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно із ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку, компенсація за невиплачену заробітну плату ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням строків її виплати станом на липень 2021 року становить 17 490,53 грн. (а.с.2)

Вказаний розрахунок відповідачами не оспорюється та не спростовується, а отже приймається судом до уваги (ч.1 ст.82 ЦПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітну плату за період з липня 2017 року по липень 2021 року є підставною та підлягає до задоволення.

Відносно заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 237-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган відшкодовує працівнику моральну шкоду у випадку, якщо з його вини були порушені законні права працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на зазначені обставини, зважаючи на принципи рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач саме внаслідок невиплати йому протягом тривалого часу заробітної плати та вживання ним в результаті цього додаткових заходів для організації життя його сім`ї, суд прийшов висновку, що в користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., задоволивши цю вимогу позивача частково.

Виходячи з наведеного, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача 196 630 (сто дев`яносто шість тисяч шістсот тридцять) гривень 50 копійок заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2017 року по 31.08.2021 року, 17 490 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 53 копійок компенсації за несвоєчасну виплату заробітну плату за період з липня 2017 року по липень 2021 року, 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок моральної шкоди.

З статті 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення заробітної плати, тому суд вважає, що з відповідача Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. в дохід держави.

Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Виходячи з матеріалів справи, між Адвокатським об`єднанням «Пролекс» та позивачем ОСОБА_2 18.06.2021 року укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до договору (а.с.16-18). В додатковій угоді сторонами погоджено розмір фіксованої суми (гонорару) та порядок оплати.

Згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1089845 представництво інтересів ОСОБА_1 при розгляді справи здійснювала адвокат Адвокатського об`єднання «Пролекс» Науменко І.В. (а.с.20,21).

Виходячи із копії фіскального чеку АТ КБ Приватбанк Цебак Ю.І. сплатив на рахунок отримувача АО «Пролекс» грошові кошти в сумі 2100 гривень, призначення платежу - плата за договором правничої допомоги від 18.06.2021 (а.с.19).

За наведених обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 100 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов представника ОСОБА_1 - адвоката Науменко Ірини Василівни до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, про стягнення не виплаченої заробітної плати - задоволити частково.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 196 630 (сто дев`яносто шість тисяч шістсот тридцять) гривень 50 копійок заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2017 року по 31.08.2021 року.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 17 490 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 53 копійок компенсації за несвоєчасну виплату заробітну плату за період з липня 2017 року по липень 2021 року.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору в дохід держави.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 2 100 (дві тисячі сто) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах виплати за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова (місце знаходження: м. Львів, вул. С.Петлюри, 17, ).

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя: І.С. Мруць