КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 753/7340/19
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5227/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довогополій А.В.

за участі: скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М.,

у цивільній справі №753/7340/19за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чертка Олександра Федоровича, стягувач: ОСОБА_2 .

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дарницького ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чертка О.Ф., в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Чертка О.Ф. щодо винесення постанови про тимчасове обмеження його як боржника у праві керування транспортними засобами та скасувати її як незаконну та необґрунтовану.

Обґрунтовуючи вимоги скарги тим, що рішенням суду з нього на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення судом видано було виконавчий лист №2-7835/12, за яким 13 лютого 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42220838.

07 березня 2018 року старший державний виконавець Черток О.Ф. в рамках відкритого виконавчого провадження виніс постанову про тимчасове обмеження боржника (скаржника ОСОБА_1 ) у праві керування транспортними засобами.

Скаржник вважав, що дана постанова є безпідставною та необґрунтованою, оскільки він офіційно не працює і керування автомобілем є його єдиним джерелом доходу для особистого існування. Зауважуючи, що окрім сина ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , він має на своєму утриманні ще двох малолітніх дітей.

Відтак, вказана постанова позбавляє його можливості заробляти кошти і утримувати не тільки себе, а і дітей, які перебувають на його утриманні, а також виконувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 у відмовлено у задоволенні заявленої скарги.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00грн. витрат на правничу допомогу, в задоволенні стягнення решти суми на правничу допомогу відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави 1 816,00грн. судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просив суд ухвалу скасувати та постановити нову, за якою вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права в частині неналежного з`ясування обставин справи та не надання належної правової оцінки доводам скарги.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить в собі доводів щодо непогодження скаржника з висновками суду в частині стягнення понесених стягувачем витрат на правничу допомогу, судом апеляційної інстанції ухвалене судом першої інстанції судове рішення в зазначеній частині не переглядається у відповідності до положень ст.367 ЦПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Стягувач, та її представник про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи подали клопотання щодо можливого здійснення розгляду справи за їх відсутності. Зазначаючи при цьому, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, ухвалу суду просили залишити без змін.

Старший державний виконавець Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чертка О.Ф. повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення повідомлення на електронну адресу виконавчої служби. В судове засідання не з`явився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб що не з`явилися відповідно до положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-11).

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-7835/12. На підставі якого 13 лютого 2014 року головним державним виконавцем Білан Ю.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №42220838 (а.с.12).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір заборгованості по сплаті аліментів боржником ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 01 січня 2018 року становив 109 486 грн. 69 коп. (а.с.48-49).

07 березня 2018 року старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток О.Ф. виніс постанову про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні скарги щодо визнання дій старшого державного виконавець, суд першої інстанції виходив із обгрунтованості та законності оскаржуваної постанови, враховуючи що на день її постановлення (07 березня 2018 року) заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 перевищувала суму відповідних платежів за 4 місяці, і становила 109 486, 69 грн. Крім того, згідно з розрахунку заборгованість станом на 01 березня 2020 року заборгованість складала 357 809, 15 грн., при цьому жодних виплат з 01 листопада 2014 року по 01 березня 2020 року боржник не здійснював.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення безпідставно не було взяті до уваги надані ним докази (копії свідоцтв про народження дітей та довідка ТОВ «Грейн-торг»), які вказували на те, що керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходів боржника який дає йому можливість для існування та утримання неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавства.

Так, у відповідності до положень п.9 ч. 2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Положеннями п. 2 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці - до погашення заборгованості зі слати аліментів у повному обсязі.

Як передбачено п.п 1, 2 ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник звертаючись із скаргою на дії державного виконавця вказував на помилковість прийняття останнім рішення щодо обмеження його як боржника у праві керування транспортними засобами з підстав того, що таке обмеження позбавляє його основного законного джерела доходів, який надає можливість йому для існування.

Однак, при цьому будь-яких доказів у розумінні положень визначених ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження вказаних вище доводів ( працевлаштування на посаді водія чи аналогічній їй, та на підтвердження стану здоров`я) до суду першої інстанції не надав, та не зазначив таких даних і в апеляційній скарзі. Незважаючи на те, що у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Законом.

Надана скаржником довідка ТОВ «Грейн-торг», вказує лише на те, що скаржник маючи намір працевлаштуватися на посаду водія не надав товариству оригінал чи копію посвідчення водія, що унеможливило прийняття рішення. При цьому довідка не містить даних щодо часу її складення, а відтак що звернення скаржника відбувалося в період прийняття державним виконавцем обмежень ( а.с. 18).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно також вказувалось на те, що наявність на утриманні у ОСОБА_1 ще двох малолітніх дітей, не позбавляє його можливості працевлаштування на інші роботи ( спеціальності), не пов`язані з керуванням транспортними засобами.

Не можуть бути підставою для скасування прийнятого судового рішення і доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції порушено процесуальні строки її розгляду. З урахуванням, відсутності визначення положеннями п.п 1, 2 ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» таких підстав, як такими, що унеможливлюють прийняття рішення про тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами.

При цьому слід також зазначити, що скаржником у ході розгляду справи не було надано доказів на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року щодо сплати визначеного судом розміру аліментів на користь ОСОБА_2 щомісячно починаючи з 01 листопада 2014 року по час винесеного оскаржуваної постанови державного виконавця - 07 березня 2018 року.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372,374, 375, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: