Провадження № 2/484/1247/21
Справа № 484/2830/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді Шикері І.А.
за участю секретаря судового засідання Туркалової І.В.
розглянувши y відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Первомайська, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про стягнення коштів за користування земельними ділянками, -
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" в судове засідання не з`явився, проте директором ТОВ "Агрофірма Корнацьких" до суду було надано відзив, у якому, заперечуючи проти позову, він зазначив, що за договором оренди земельної частки (пай) від 28.12.2009 року, щорічна орендна плата за договором в грошовій формі становить 1211,77 грн. Отже, за період з 2018-2020 р.р., розмір заборгованості буде становити 1211,77 х 3 = 3635,31 грн., оскільки нормативно-правовими актами України не передбачено спеціального механізму визначення плати за оренду приватних земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, відзив представника ТОВ "Агрофірма Корнацьких", суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до частини 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди 28.12.2009 року) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди 28.12.2009 року), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Зазначені земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 28.12.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких".
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.03.2021 року, яке було залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 30.06.2021 року, ТОВ "Агрофірма Корнацьких" було зобов`язано повернути ОСОБА_1 вказані земельні ділянки.
Разом з тим, протягом 2018-2020 р.р. ТОВ "Агрофірма Корнацьких" не сплачувало позивачці орендну плату.
Розрахунок заборгованості по орендній платі проведено позивачкою із врахуванням площ земельних ділянок, їх нормативно-грошової оцінки та мінімального визначення, відповідно до Указу Президента від 02.02.2002 року № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часткок (паїв)".
У відзиві відповідач стверджував, що щорічна орендна плата в грошовій формі за договором оренди земельної частки (пай) від 28.12.2009 року становить 1211,77 грн., отже, відповідно, і заборгованість по орендній платі, за період з 2018-2020 р.р., становить 1211,77 х 3 = 3635,31 грн.
Разом з тим, доказів сплати орендної плати позивачці у зазначеному відповідачем розмірі, відповідачем до матеріалів відзиву не надано.
Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Ст. 614 ч.ч.1, 2 ЦК України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору, в сумі 908 грн.
Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268 ЦПК України, суд -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких", на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст судового рішення вигот овлено 07 жовтня 2021 року.
С У Д Д Я: І.А. Шикеря