УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8398/21

Номер провадження 2/495/2843/2021

11 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/8398/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє його батько ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

07.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє його батько ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

11.10.2021 року цивільна справа № 495/8398/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє його батько ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя надійшла до провадження судді Мишка В.В. (після самовідводу судді Шевчук Ю.В.).

Разом із вказаною вище позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої він просить вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на:

-земельну ділянку, площею 0,0600 га. у межах згідно з планом, яка розташована у ОСГК «Портовик» діл. № 155, Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 637108, виданим Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.07.2007 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41.

- земельну ділянку, площею 0,03 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва, яка належить па праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 175098363 від 25 липня 2019 року, виданим державним реєстратором Виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради Хорошун В.М.

Крім цього позивач просить суд викликати та допитати свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Подану заяву про забезпечення позову, позивач обґрунтовує тим, що на теперішній час йому стало відомо, що ОСОБА_3 має намір продати спірні земельні ділянки, про що вона неодноразово розповідала про це їх спільним дітям, а також цей факт можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

За твердженням позивача, якщо відповідачка здійснить продаж спірного нерухомого майна, а саме вказаних земельних ділянок, то це призведе до порушення його прав, як другого з подружжя, так як він має намір на отримання у власність частини цього спільного нажитого майна.

Перевіривши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Одночасно суд зазначає, що статтею 153 ЦПК України, якою регламентовано розгляд заяви про забезпечення позову, в частині 9 ЦПК України, передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд в першу чергу розглядає питання відповідності поданої заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також суд зазначає, що статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд при постановленні ухвали про забезпечення позову враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Між тим, як вбачається із заяви про забезпечення позову, всупереч вимогам п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, позивач не надав жодного належного доказу необхідності забезпечення позову та не зазначив пропозицію щодо зустрічного забезпечення (п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову (ч.4 ст. 154 ЦПК України).

Статтею 154 ЦПК України передбачено право та обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення під час розгляду заяви про забезпечення позову, тобто відповідно до вимог ст.151 ЦПК України позивач повинен внести пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а суд відповідно до положень ст.154 ЦПК України буде вирішувати обов`язковість його застосування.

Крім того, суд не приймає до уваги, той факт, що належними та допустими доказами є твердження свідків, які можуть підтвердити намір відповідачки щодо відчуження спірних земельних ділянок, так як це не передбачено діючим цивільним процесуальним законодавством.

Таким чином, позивачем не підтверджені жодним доказом обставини викладені в заяві про забезпечення позову та не наведено інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, а викладені в заяві обставини є лише твердженням позивача, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Частиною 9 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову позивачу ОСОБА_1 .

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 149, 150, 151, 153-154, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/8398/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє його батько ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя повернути ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову, згідно квитанції № 0.0. .1 від 29.09.2021 року в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Білгород- Дністровському районі Одеської області (, місцезнаходження: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Першотравнева,76) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 )сплачений судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову, згідно квитанції № 0.0. .1 від 29.09.2021 року в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя В.В. Мишко