справа № 388/1154/21
провадження № 2/388/508/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

секретар судового засідання Кіцану Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним від імені позивача, його представником по довіреності № 3084-К-Н-О від 11.08.2020 ОСОБА_2 , до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 23.02.2019 у розмірі 116282,14 грн.

Ухвалою від 13.08.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява, зареєстрована у суді 24.09.2021 за вх. № 5880/21, в якій представник позивача за довіреністю № 6248-К-О від 03.08.2021 - Савчук Л.А., посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просила закрити провадження у даній справі у зв`язку із повним погашенням відповідачем заборгованості перед банком.

Зваживши доводи, викладені у заяві представника позивача про закриття справи у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернення судового збору, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновків про таке.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщовідсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

При цьому слід відзначити, що ініціювання позивачем питання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спорує одностороннім вільним волевиявленням позивача, спрямованим на відмову від судового захисту своєї вимоги у зв`язку із її задоволенням у позасудовому порядку і на закриття порушеного позивачем процесу. Таким чином звернення позивача до суду з такою заявою робить неможливим розгляд справи, навіть якщо на цьому наполягає відповідач.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи вищевикладені положення закону суд зауважує, що позивач не повідомляв суд, шляхом подання письмової заяви, про припинення представництва його інтересів представником за довіреністю Савчук Л.А., яка надала суду заяву про закриття провадження у справі, як і не повідомляв про обмеження права представника за довіреністю Савчук Л.А. у праві звернення до суду із заявою про закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що на час звернення позивача до суду предмет позову існував, однак до початку розгляду справи по суті відповідач погасив заборгованість, у зв`язку з чим представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі з підстави відсутністю предмета спору, та такі дії позивача не суперечать цивільному процесуальному законодавству, не порушують прав та законних інтересів інших осіб, зокрема, відповідача, на підставі чого суд дійшов висновку, що заяву представника позивача слід задовольнити, закривши провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З урахуванням викладеного суд відзначає, що з клопотання про повернення суми судового збору позивач до суду не звертався.

Керуючись статтями 255, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.А. Кнуров