Справа № 522/4120/21
Провадження №2/190/405/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 жовтня 2021 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.. За умовами зазначеного договору він позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 294 360 грн., які остання зобов`язалась йому повернути до 16.02.2019 року. Проте відповідач вказану суму грошей до теперішнього часу так і не повернула та в добровільному порядку повертати кошти не бажає.

У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 16 лютого 2018 року у розмірі 338 982 грн., 90 коп., з яких сума заборгованості за договором позики 294360,00 грн., три відсотка річних по заборгованості у розмірі 18048,70 грн., інфляційни витрати у розмірі 26574,20 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3390 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду представник позивача надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила/а.с.58,74/.

Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 294360 грн., із кінцевим строком повернення до 16 лютого 2019 року/а.с.9-10/.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договором позики від 16 лютого 2018 року, а тому вимоги ОСОБА_4 про стягнення 294360,00 грн. основного боргу, три відсотка річних у розмірі 18048,70 грн. та інфляційни витрати у розмірі 26574,20 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем зазначені розрахунки не спростовані і свої не надано.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.128,141,263-265, 280-283 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , - 338 982 (триста тридцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні) 90 коп., з яких сума заборгованості за договором позики 294360,00 грн., три відсотка річних по заборгованості у розмірі 18048,70 грн., інфляційни витрати у розмірі 26574,20 грн. та 3390 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса