Провадження №2/523/4863/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання - Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивач обґрунтовує позов тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 ., на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2009 року реєстраційний номер 3612 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М.

В даній квартирі також зареєстровані відповідачі по справі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, позивач зазначає, що вищезазначені особи, а саме колишня невістка, донька колишньої невістки, онук не проживають, в даній квартирі, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат на утримання житлового приміщення, що порушує прова позивача.

19 травня 22021 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси, у справі №52/3159/21 шлюб між сином позивача та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано, під час шлюбу його сином було придбано квартиру з адресою: АДРЕСА_2 , у якій на даний час і проживають відповідачі по справі.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,131 ЦПК України.

Позивач надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не зявились, відзиву, заяв та клопотань не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу ВМО№836167, реєстраційний номер 3612, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М., від 18 листопада 2009 року, ОСОБА_1 , на праві приватно власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей №Р3-166921-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що вищезазначені особи, не проживають, в даній квартирі, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат на утримання житлового приміщення.

19 травня 22021 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси, у справі №52/3159/21 шлюб між сином позивача та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано, під час шлюбу його сином було придбано квартиру з адресою: АДРЕСА_2 , у якій на даний час і проживають відповідачі по справі.

Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 , є власником кватири АДРЕСА_3 .

Оскільки, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 64 Житлового кодексу УРСР - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частина 1 ст. 51 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Через наявність реєстрації осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі, але фактично тривалий час в ній не проживають, позивач вимушений сплачувати більші платежі за комунальні послуги, з розрахунку на всіх осіб зареєстрованих за адресою; відповідачі, в свою чергу, комунальні послуги не сплачують, бо у квартирі фактично не проживають.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).

Відповідно до абзацу 10 ст. З Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності, на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України - у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Третя особа, як орган опіки та піклування, не виконала ухвалу суду від 17.09.2021 року та не надала суду висновок.

Крім того судом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_4 досяг 10 річного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України -місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Спір щодо місця проживання відсутній, дитина проживає з матір`ю ОСОБА_3 за встановленою судом адресою - АДРЕСА_2 .

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . особами, такими що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 07.10.2021 року.

Суддя