Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа №711/1236/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю

представника позивача

за довіреністю Ченцова О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач Аварійно рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області 23.02.2021 року звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 (з урахуванням збільшених позовних вимог викладених у заяві від 18.05.2021 року за №354/01-03, отриманій судом 20.05.2021 року (а.с.95)) про стягнення майнової шкоди.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18.12.2020 року о 23.42год. у м.Черкаси по вул.Благовісна, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Пастерівська на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Grafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 , який рухався по вул.Пастерівська на зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП Volkswagen Grafter перекинувся на лівий бік. Згідно схеми місця ДТП, Volkswagen Grafter отримав пошкодження всієї лівої частини ТЗ та задньої правої частини ТЗ (оригінал схеми місця ДТП знаходиться у матеріалах справи №711/8939/20).

Вказує, що Volkswagen Grafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 знаходиться у володінні Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, що підтверджується технічним талоном транспортного засобу серії ТРС №021007.

Зазначає, що внаслідок ДТП відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 204900 (справа № 711/8939/20). Під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину визнав. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.01.2021 року по справі №711/8939/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно диспозиції цієї статті, правопорушення полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Судове рішення набрало законної сили 25.01.2021 року

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, додає, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦКУ).

Тож, позивач звертає увагу, що 24.12.2020 року на станції технічного обслуговування ТОВ «Авто-Стар Черкаси» відбувся огляд Volkswagen Grafter страховиком відповідача (ПрАТ «СК «ВУСО»), копію акту огляду позивач отримав від страховика електронною поштою (оригінал акту знаходиться у ПрАТ «СК «ВУСО»). Зауважив, що зі слів представника страхової компанії, експертний висновок про розмір матеріальних збитків компанією не замовлявся, тому що з акту огляду було зрозуміло, що він перевищує розмір страхового відшкодування.

Додає, що 29.01.2020 року від ПрАТ «СК «ВУСО» позивачем отримано страхове відшкодування по договору № 129990117 від 16.01.2020 року (стр. ОСОБА_1 ) в розмірі 128000 грн. В той же час, коли Volkswagen Grafter оглядався представником страхової компанії (24.12.2020р.), ТОВ «Авто-Стар Черкаси» зробило його огляд на предмет переліку і вартості ремонтних робіт (за виключенням ремонтних робіт по відновленню кузова фургона). 28.12.2020 року від ТОВ «АВТО-Стар Черкаси» позивачем отримано рахунок № НОМЕР_3 від 28.12.2020 року на загальну суму 268826,36 грн., в який входить вартість ремонтних робіт та запасних частин.

Таким чином, на підставі рахунку ТОВ «Авто-Стар Черкаси» № МАС0024011 від 28.12.2020 року і суми виплаченого страхового відшкодування, розмір майнової шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_1 майну АРЗ СП (Volkswagen Grafter д.н.з. на чорному фоні НОМЕР_2 ) попередньо становить 140826,36 грн. (сума визначена шляхом мінусування отриманого страхового відшкодування від суми рахунку №МАС0024011 від 28.12.2020). В 140826,36 грн. не входять збитки, які позивач має зробити для відновлювального ремонту кузова фургона.

Між тим, посилаючись на вимоги ст.49 ЦПК України, позивачем подано до суду 20.05.2021 року заяву про збільшення позовних вимог, зі змісту якої вбачається наступне.

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 13.05.2021 року № ЕД-19/124- 21/3386-АВ, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Crafter НОМЕР_4 (номер шасі НОМЕР_5 , номер кузова/рами НОМЕР_6 ) внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, що сталося 18.12.2020 року, становить 305163,20 грн.

Тож, враховуючи розмір матеріального збитку і отримане 29.01.2020 року від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування по договору № 129990117 від 16.01.2020 року (стр. ОСОБА_1 ) в розмірі 128000 грн., остаточно просить суд: стягнути із ОСОБА_1 на користь Аварійно - рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області () майнову шкоду в розмірі 177163,20грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 року, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1236/21.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

Відзив на позов не подано, оскільки сторона відповідача не виявила бажання скористатися своїм правом на подання відзиву, що підтверджується відповідним повідомленням представника відповідача, адвоката Яцюка М.В., отриманим судом засобами електронного сервісу 13.04.2021 року (а.с.30).

Ухвалою суду від 15.06.2021 року підготовче провадження закрито, призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.109).

Під час розгляду справи 15.06.2021р. уточнено назву позивача на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області.

У судовому засіданні представник позивача Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області позовні вимоги, в їх остаточній редакції, з врахуванням збільшених позовних вимог, викладених у Заяві від 18.05.2021 року (а.с.95), підтримав у повному обсязі.

Пояснив суду, що внаслідок ДТП, ОСОБА_2 спричинив позивачу матеріальну шкоду, так як транспортний засіб, належний позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 року (справа №711/8939/20, провадження №3/711/161/21), ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 454,00грн.

Вважає, що винна особа повинна відшкодувати шкоду позивачу в розмірі 177163,20грн. В подальшому мовив, що 24.12.2020 року на СТО відбувся огляд транспортного засобу страховиком, на підтвердження чого оформлено відповідні документи. 29.01.2021 року страховиком (ПрАТ СК «ВУСО»), сплачено страхове відшкодування в сумі 128000,00грн., яке позивач отримав. Зауважив, що ліміт страхового відшкодування 130000,00грн., а також вартість франшизи 2000,00грн. Отже, страховою компанією сплачено максимальний розмір страхового відшкодування.

Разом з тим, додав, що на СТО, за присутності страховика, здійснено огляд на предмет вартості відновлювальних робіт, за результатами якого отримано рахунок на суму 268826,36грн., де обраховано вартість ремонтних робіт та запасних частин, без включення вартості ремонту кузова фургону. За результатами експертного дослідження, вартість якого оплачено відповідачем, розмір матеріального збитку завданого ДТП становить 305163,20грн., в який включено також вартість ремонту транспортного засобу з кузовом фургона 163827,20грн., а також вартість ремонту кузова фургона 141336,00грн.

Між тим, зауважив, що позивач просить стягнути з відповідача вартість завданих матеріальних збитків в розмірі 177163,20грн. (305163,20 грн.-128000,00грн.), з врахуванням вартості франшизи, а також стягнути судовий збір в розмірі 2657,45 грн. Додав, що на даний час відповідачем ніяких коштів позивачу не відшкодовано.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Яцюк М.В. у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не подано.

Враховуючи пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, за даними постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021р. (справа №711/8939/20) згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №204900 від 19.12.2020 року водій ОСОБА_1 18.12.2020 року о 23.42 год., керуючи автомобілем Audi А6 д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на регульоване перехрестя з вул. Пастерівська на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Crafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 , який рухався по вул. Пастерівська на зелений сигнал світлофора. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.6-7).

ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 454,00грн. (а.с.7).

У матеріалах справи наявні відомості про наявність у відповідача ОСОБА_1 страхування цивільно-правової відповідальності на дату скоєння ДТП (18.12.2020р.), що підтверджується полісом №129990117 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 16.01.2020 року ПрАТ СК «VUSO», строк його дії: з 18.01.2020р. по 17.01.2021р. включно (а.с.11). Власником транспортного засобу Audi А6 д.н.з. НОМЕР_1 - є ОСОБА_3 , що підтверджується даними Протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №204900 від 19.12.2020 року (а.с.6).

Також встановлено, що автомобіль Volkswagen Crafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 , який постраждав внаслідок зазначеної ДТП, належить Аварійно-рятувальному загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується Технічним талоном ТЗ серії ТРС №021077 від 29.04.2020 (а.с.5), цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «UPSK», про що свідчить поліс ОСЦПВВНТЗ №АР/8208727 терміном дії з 08.05.2020р. по 07.05.2021 року (а.с.74).

На виконання ухвали, занесеної до протоколу судового засідання від 14.04.2021 року, 05.05.2021 судом отримано від ПрАТ «СК «VUSO» запитувані матеріали страхового випадку ДТП, при яку йдеться (а.с.43-77).

Надаючи суду витребувані, у встановленому законом порядку документи, ПрАТ «СК «VUSO» повідомляє, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В підсумку вказаного, зазначає, що оскільки між ПрАТ «СК «VUSO» (страховиком) та Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, АРЗ СП У ДСНС України у Черкаській області (потерпілою особою), було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, оцінка щодо вартості матеріального збитку та/або вартості відновлювального ремонту ПрАТ «СК «VUSO» не здійснювалась (а.с.44).

Так, з отриманих від ПрАТ «СК «VUSO» документів вбачається, що 21.12.2020 року ОСОБА_4 , який є відповідальним за технічний стан Volkswagen Crafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 , згідно наказу АРЗ СП УДСНС України у Черкаській області від 26.11.2020 року №51 та був учасником ДТП, звернувся до ПрАТ «СК «VUSO» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.63-64). Крім того, 21.12.2020 року ним же подано заяву до ПрАТ «СК «VUSO» з проханням відшкодувати збиток, заподіяний внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом ПрАТ «СК «VUSO» транспортного засобу (а.с.65-66), а також заяву від 21.12.2020р. із зазначенням банківських реквізитів для перерахування страхового відшкодування (а.с.67).

Відповідно до Дефектного акту №1 від 24.12.2020 року, складеного ТОВ «Валідус спецавто», вартість робіт по демонтажу, виготовленню та монтажу нового кузова фургона складає 437328,89грн. (а.с.47).

24.12.2020 року транспортний засіб оглянуто уповноваженою особою ПрАТ «СК «VUSO» та складено Акт огляду колісного транспортного засобу (дефектну відомість) (а.с.51-56).

Згідно рахунку №МАС0024011 ТОВ «Авто-Стар-Черкаси» від 28.12.2020 року, платником в якому вказано Аварійно-рятувальний загін СП УДСНС України в Черкаській області, вартість виконаних робіт по ремонту ТЗ становить 42960,02грн.; перелік робіт, виконаних сторонніми організаціями (із зазначенням переліку використаних запасних частин) оцінено у 27177,65грн.; вартість використаних запасних частин становить 224021,97грн., а всього на загальну суму - 268826,36грн. (а.с.48-50).

Як вбачається зі змісту заяви позивача до ПрАТ «СК «VUSO» про узгодження розміру страхового відшкодування від 28.01.2021 року №59/01-03, останній просить у відповідності до положень пункту 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-IV, здійснити виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з ним розмірі 128000,00грн. по страховому випадку (ДТП), що трапився 18.12.2020 року, в результаті якого з вини водія автомобіля Audi A6 д.н.з НОМЕР_1 застрахованого Полісом від 16.01.2020 №129990117, було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen Crafter д.н.з НОМЕР_2 . Способом здійснення страхового відшкодування вважати перерахування узгодженої у даній заяві суми на поточний рахунок, вказаний у заяві на виплату страхового відшкодування від 21.12.2020р. (а.с.68).

29.01.2021 року за №2085547 ПрАТ «СК «VUSO» повідомило позивача, що 29.01.2021 року прийнято рішення щодо виплати АРЗ СП УДСНС України у Черкаській області страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 18.12.2020р. з вини водія забезпеченого транспортного засобу Audi A6 д.н.з НОМЕР_1 . Між тим, повідомляється, що на підставі п.12.1 ст.12 та п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-IV, сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладається законом на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на ОСОБА_1 (а.с.76).

18.05.2021 року від позивача ГУ ДСНС України у Черкаській області отримано клопотання (з додатком) про долучення до матеріалів справи копії Висновку експертного дослідження від 13.05.2021 року №ЕД-19/124-21/3386-АВ (далі висновок), виготовлення якого оплачено відповідачем (а.с.82-93), проте, заяву про проведення вказаного вище авто-товарознавчого дослідження 16.03.2021 року подано позивачем до Черкаського НДЕКЦ (а.с.93). Вказані матеріали ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 20.05.2021 року приєднано до матеріалів справи (а.с.97).

Зі змісту вказаного висновку встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Crafter д.н.з на чорному фоні НОМЕР_2 (номер шасі НОМЕР_7 , номер кузова/рами НОМЕР_6 ) внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, що сталася 18.12.2020 року, становить 305163,20грн.(а.с.83-93).

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 13.05.2021 року №ЕД-19/124-21/3386-АВ, 20.05.2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог від 18.05.2021 року з додатком, яку прийнято судом до розгляду, що підтверджується ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 20.05.2021 року (а.с.97).

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного Кодексу України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК (в редакції, що чинна на час спірних правовідносин), якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено ст. 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1 Закону).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 Закону), дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 Закону). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п.9.1, 9.4 ст. 9 Закону).

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Як зазначалось, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до п.п. 34.1, 34.2, 34.3 ст. 33 згаданого Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви (п.35.1 ст.35 ЗУ).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п.36.1 ст. 36 Закону).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 36.2 ст. 36 цього Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Крім того, за нормами п.36.2 ст. 36 Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у постановах: №755/7666/19 від 15.10.2020р., №754/1114/15-ц від 14.02.2018р., №587/1080/16-ц від 13.06.2019р., №753/4696/16-ц від 30.10.2019р., №756/2632/17 від 22.02.2020р.

Отже, винуватість відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, встановлена вмотивованим рішенням суду, яке набрало законної сили 25.01.2021 року (постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 року у справі №711/3989/20), правопорушником вину у скоєному визнано. Цивільно-правова відповідальність обох учасників ДТП була застрахованою, у встановленому законом порядку. Крім того, матеріалами справи підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненням протиправних дій (ДТП) відповідачем та появи механічних пошкоджень ТЗ належного позивачу, внаслідок того ж ДТП. Внаслідок пошкодження ТЗ позивачу завдано збитки на загальну суму 305163,20 грн., що підтверджується Висновком експертного дослідження від 13.05.2021 року (а.с.83-92), який не спростований відповідачем. Витрати у вказаному розмірі є необхідними для відновлення порушеного права позивача та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

ПрАТ «СК «VUSO» позивачу сплачено суму узгодженого страхового відшкодування в розмірі 128000,00грн. (в межах ліміту та розміру франшиза), проте вказана сума не покриває в повному обсязі розміру збитків, завданих ДТП. Таким чином, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, що полягає у відшкодуванні потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Крім того, зважаючи на вимоги п.12.1 ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, у суму заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача - 177163,20грн., враховано і суму франшизи в розмірі 2000,00грн.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, - необхідно стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_8 ) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (, м. Черкаси, вул. Лазаренка прикордонника, 1) грошові кошти в розмірі 177163грн. 20коп.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 грн. (платіжне доручення №61 від 15.02.2021р.), та в розмірі 387,45грн. (платіжне доручення №347 від 19.05.2021р.), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-84, 141, 259, 265, 268, 273, 274, ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_8 ) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (, м. Черкаси, вул. Лазаренка прикордонника, 1) грошові кошти в розмірі 177163грн. 20коп., а також судовий збір в розмірі 2657грн. 45коп., а всього 179820грн. 65коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька