Справа № 211/5844/21
Провадження № 2/211/2942/21
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

07 жовтня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу матері, -

встановив:

позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, ст. 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Натомість, у порушення зазначеної вимоги, позивачем не наведено обґрунтування позовної вимоги щодо надання дозволу на виїзд малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 .

Разом з тим, позивач, вказуючи у позовній заяві про те, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, не зазначає та не додає до позовної заяви доказів цієї обставини. Такими доказами можуть слугувати письмові звернення позивача до відповідача з проханнями надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, тощо.

Крім того, позивач не посилається на докази того, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Також, позивач не зазначив у позовній заяві чи існує висновок органу опіки та піклування чи рішення суду щодо визначення місця проживання дитини.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.07.2018 у справі № 712/10623/17, згідно якої тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа №643/1090/17, провадження № 61-28548св18), сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, у тому числі з урахуванням права дітей на спілкування із батьком.

Окрім того, позов містить дві позовні вимоги: вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та вимогу про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу матері.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач поданні до суду позову про стягнення аліментів на утримання дитини звільнений від сплати судового збору. Але позивач не звільнений від сплати судового збору за вимогу про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу матері, так як законодавець чітко визначив перелік справ, відповідно до якого позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає його вичерпним, а посилання позивача як на підставу звільнення від сплати судового збору на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є хибним та необґрунтованим.

Тому позивач має сплатити судовий збір за вимогу про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу матері.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 грн.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач має усунути недоліки позовної заяви у спосіб, що було зазначено в ухвалі вище.

Вважаю за необхідне попередити позивача, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, то позовна заява у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі не виконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернут а позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ткаченко