Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1953/21

Провадження № 2/126/758/2021

"11" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісниче Бершадського району помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Вона та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_3 .. Після його смерті вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Маючи намір оформити спадкове майно належним чином вона звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/95 від 28.05.2021 року.

Її батько ОСОБА_3 при житті набув право власності на даний будинок, але, не зареєстрував право власності на нього відповідно до встановленого законодавством України порядку. Факт набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 підтверджується довідкою № 455 від 27.05.2021 року виданою Бершадською міською радою, оскільки станом на 15.04.1991 року вищезазначений житловий будинок відносився до суспільної групи - колгоспний двір, ОСОБА_3 при житті був членом даного колгоспного двору і не втратив частку у його майні.

Вона є спадкоємцем першої черги за законом померлого батька, спадщину після його смерті прийняла у встановленому законом порядку, але оформити вищезазначене спадкове майно позбавлена можливості внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому змушена звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не явилася, до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явився, надав на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лісниче Бершадського району помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджую копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 . Серія НОМЕР_1 виданого 26.03.2015 року, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 19.01.1953 року, копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 01.09.1968 року, матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_3 і після його смерті позивачка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 534 від 02.08.2021 року виданою Бершадською міською радою, довідкою № 01 - 16/120 від 05.07.2021 року виданою приватним нотаріусом Матвієнко Л.В., витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41560149 від 21.09.2015 року.

Маючи намір оформити спадкове майно належним чином ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/95 від 28.05.2021 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 при житті не зареєстрував своє право власності на житловий будинок, відповідно до встановленого законодавством України порядку, що підтверджується довідкою № 330 від 08.06.2021 року виданою КП «Бершадське РБТІ».

Факт набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 підтверджується довідкою № 455 від 27.05.2021 року виданою Бершадською міською радою, оскільки станом на 15.04.1991 року вищезазначений житловий будинок відносився до суспільної групи - колгоспний двір, ОСОБА_3 при житті був членом даного колгоспного двору і не втратив частку у його майні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Ст. 1261 цього ж кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору, а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Оскільки записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів) які підтверджують право приватної власності, то відповідно до вищезазначеної довідки № 455 від 27.05.2021 року, станом на 15.04.1991 року житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи - колгоспний двір, ОСОБА_3 при житті був головою даного колгоспного двору.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись.

На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 ) як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., що позначається літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: ганок -літера «а», сарай - літера «Б», сарай - літера «В», погріб -літера «П», який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь