КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/33183/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11265/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., по справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього 13985,59 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення, 17 670,89 грн. за постачання гарячої води, 6667,94 грн. 3 % річних та інфляційну складову боргу та судові витрати (т. 1 а.с. 1-3).

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», в якому просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, перейти до загального провадження та визнати недійсною заміну кредитора за договором відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року в частині заміни кредитора між ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» в зобов`язанні за послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню, неустойки, пені, відсотків річних, судових витрат на суму 38 324,000 грн. щодо ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 92-95).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року відмовлено у прийнятті поданого відповідачем 02 червня 2021 року зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги до спільного розгляду із первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води та повернуто ОСОБА_1 матеріали вказаної зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 109-111).

Не погодившись з ухвалою суду, 02 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив ухвалу скасувати та прийняти до спільного розгляду зустрічний позов (т. 2 а.с. 128-134).

На обґрунтування скарги зазначав, що підстави подання зустрічного позову виникли після 07 лютого 2019 року після заміни позивача на підставі договору відступлення права вимоги правонаступником КП «Київтеплоенерго». Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зустрічного позову, не обґрунтував у чому полягає недоцільність спільного розгляду первісного та зустрічного позовів. При цьому, у разі визнання договору відступлення права вимоги в частині, за яким позивач набув право вимоги до відповідача про стягнення боргу, таке право втрачається, що тягне за собою відмову у позові, а тому зустрічний позов мав бути прийнятий.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи зустрічну позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем пропущено строк на подання зустрічного позову, спільний розгляд є недоцільним, оскільки позови не взаємопов`язані та вони не виникають із одних правовідносин, а їх спільний розгляд може вплинути на порушення дотримання розумних строків розгляду справи судом в цілому.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопад 2018 року при призначення справи до розгляду по суті відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових доказів та роз`яснено відповідачу його право пред`явити зустрічний позов у строк, встановлений судом для подання відзиву (т. 1 а.с. 77).

Вказану ухвалу відповідачем було отримано 19 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а зустрічну позовну заяву відповідач подав до суду 02 червня 2021 року, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку на його подачу згідно ухвали суду від 26 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 80, т. 2 а.с. 92-95).

Апелянт посилався на те, що підстава подання зустрічного позову виникла після 07 лютого 2019 року, тобто після заміни позивача на підставі договору відступлення права вимоги правонаступникомКП «Київтеплоенерго».

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, замінено позивача у справі за № 761/33183/18 з ПАТ «Київенерго» на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (т. 1 а.с. 93, 145-147).

Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ч. 2 ст. 55 ЦПК України).

Враховуючи положення вказаної норми усі дії, вчинені в цій справі ПАТ «Київенерго» до вступу КП «Київтеплоенерго» обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для ПАТ «Київенерго». При цьому при заміні позивача правонаступником не змінилися підстави та предмет позову, а тому такі доводи апелянта апеляційний суд відхилив.

Таким чином, отримавши ухвалу про призначення справ до розгляду 19 грудня 2018 року та звернувшись до суду з зустрічною позовною заявою 02 червня 2021 року, ОСОБА_1 пропустив строк на подання зустрічного позову і такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є стягнення з ОСОБА_1 13985,59 грн. заборгованості за надані послуги з центрального опалення, 17 670,89 грн. за постачання гарячої води, 6667,94 грн. 3 % річних та інфляційну складову боргу та судові витрати (т. 1 а.с. 1-3).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати недійсною заміну кредитора за договором відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року в частині заміни кредитора між ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» в зобов`язанні за послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню, неустойки, пені, відсотків річних, судових витрат на суму 38 324,000 грн. щодо ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 92-95).

Апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що спільний розгляд первісного позову та зустрічного є недоцільним, оскільки обидва позови не взаємопов`язані, зокрема, вони не виникають з одних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, єдиним процесуальним наслідком недотримання положень вищевказаних норм процесуального закону (ч.ч. 1 і 2 ст. 193 ЦПК України) визначено - повернення зустрічної позовної заяви заявнику. Тому, висновок резолютивної частини оскаржуваної ухвали районного суду, крім повернення зустрічної позовної заяви, ще й про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , свідчить про помилкове визначення судом процесуального висновку.

Проте таке процесуальне порушення не вплинуло на правильність висновків суду про повернення зустрічного позову, оскільки відповідачем пропущено строк на подання зустрічного позову, який не взаємопов`язаний з первісним та їх спільний розгляд є недоцільним.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню.

Інші доводи апелянта цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова