Справа № 309/1140/20
Провадження № 2/309/980/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Бринзей Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», Державне підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2018 року за результатами розгляду кримінального провадження №0000606 у справі №309/1859/18, провадження № 1-кп/309/393/18 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проголошено вирок, яким його визнано винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказаним вироком, що набрав законної сили, засудженому ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Під час розгляду кримінального провадження №0000606 потерпілими у справі, було визнано ОСОБА_1 , 1988 р.н. та ОСОБА_2 , 1962 р.н. Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що внаслідок вчинення з боку ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України загинув малолітній син позивачки ОСОБА_1 та внук позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок чого їм спричинено матеріальні та моральні збитки. З наведених у позовній заяві обставин вбачається, що внаслідок ДТП, яка сталася 11.05.2018 року в м. Хуст по вул. Небесної Сотні в м. Хуст з участю відповідача ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження,Ю від яких помер дорогою до Хустської районної лікарні. Під час даної пригоди ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Урал», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», і перебував у трудових відносинах з цим підприємством, працюючи водієм вказаного транспортного засобу.

В свою чергу, «ДП «Хустське лісове дослідницьке господарство» мало укладену угоду добровільного страхування із страховою компанією ПРАТ«СК «Український страховий стандарт» для страхового відшкодування після настання страхового випадку та виплати грошової премії стороні, якій спричинено матеріальні та моральні збитки від настання страхового випадку, який настав стосовно позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Ліміт відшкодування матеріальної, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM-0234165 від 01/07/2017 року, ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень. Внаслідок вище вказаної ДТП наступила смерть малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_4 , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я більш як 11 днів, і призвели до матеріальних збитків за період лікування та перебування у стаціонарному відділенні лікувального закладу, витрат на придбання медичних препаратів, тимчасову втрату працездатності, та призвели до важких моральних страждань з настанням смерті малолітнього сина та внука позивачів - ОСОБА_4 , 2016 р.н.

Позивачі в своєму позові зазначають, що після завершення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 їм не відшкодовано моральну та шкоду, завдану загибеллю дитини, за винятком часткової виплати відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» позивачці ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 44 676 гривень страхового відшкодування після настання страхового випадку, та виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року із посиланням на Акт № 9172 від 19.03.2019 р.

Беручи до уваги наведені обставини у справі та надані докази, позивачі просили відшкодувати спричинені їм усі матеріальні та моральні збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення та настанням страхового випадку, що потягло за собою заподіяння тілесних ушкоджень позивачці ОСОБА_4 та смерті людини малолітнього ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_4 оцінила завдану її матеріальну шкоду за даним позовом в розмірі 479 612 гривень та спільно з позивачкою ОСОБА_2 оцінили моральну шкоду в розмірі 410 000 гривень.

Завдану матеріальну шкоду в розмірі 479 612 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень просили стягнути в солідарному порядку, а саме з кожного з відповідачів - ОСОБА_3 та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» на користь ОСОБА_1 , як матеріальну шкоду по 162 144 (сто шістдесят дві тисячі сто сорок чотири) гривень, із розрахунку статистичних даних середньої заробітної плати на Закарпатті (за інформацією Головного управління статистики у Закарпатській області, у листопаді 2017 року середня номінальна зарплата одного штатного працівника за повідомленням Головного управління статистики у Закарпатської області zaholovok.com.ua) - становила 6756 гривень за один місяць, із початку настання ДТП - з 11 травня 2018 року (дня страхового випадку, настання смерті людини, спричинення тілесних ушкоджень) до 25 травня 2020 року (дата звернення до суду із зазначеним позовом), потерпілою ОСОБА_1 , на 24 місяці втрачено працездатність ( розрахунок: 6756 - середня зарплата за один місяць множиться на 24 період непрацездатності у місяцях, що дає розмір середнього заробітку втраченого через непрацездатність в сумі 162 144 гривні.

Завдану моральну шкоду просили стягнути на користь ОСОБА_1 , через настання ДТП 11.05.2018 року, внаслідок якої наступила смерть малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_4 , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Такі наслідки призвели до матеріальних збитків за період лікування та перебуванні у стаціонарному відділенні лікувального закладу, витрат на придбання медичних препаратів, тимчасову втрату працездатності та до важких моральних страждання з настанням смерті малолітнього сина та внука позивачів - ОСОБА_4 , 2016 р.н. Просили стягнути в солідарному порядку, а саме з кожного з відповідачів - ОСОБА_3 та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду по 100 000 гривень. Крім цього, позивачка ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку та часткової виплати грошової премії як стороні, відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року, матеріальну та моральну шкоду в розмірі 155324 гривні.

Позивачка ОСОБА_2 також просила суд стягнути на її користь в солідарному порядку, а саме: з кожного з відповідачів - ОСОБА_3 та Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» моральну шкоду по 70 000 гривень, завдану їй внаслідок загибелі під час ДТП її єдиного онука ОСОБА_4 , 2016 р.н., з яким вона проживала однією сім`єю. Крім цього, позивачка ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року, моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень.

В ході судового розгляду даної справи позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та їхній адвокат Білас Л.В. заявлені позовні вимоги підтримали і на підставі наданих до справи письмових доказів, які доводять обґрунтованість і правомірність заявлених вимог, просили задовольнити позов у повному обсязі. В подальшому позивачами та їхнім адвокатом подано до суду письмову заяву про завершення розгляду даної справи без їхньої участі, у зв`язку із оголошенням перерви для підготовки до судових дебатів. З врахуванням того, що по справі усі сторони та їх представники надавали пояснення з дослідженням доказів, дебати у справу подані ними у письмовому вигляді, просили суд розглянути справу у їхній відсутності, задовольнивши позов повністю в межах зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду даної справи надавав пояснення, в яких вказував, що вироком Хустського районного суду від 16.08.2018 року його визнано винуватим у вчиненні ДТП, яка сталася 11.05.2018 року в м. Хуст по вул. Небесної Сотні, під час якої позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні пошкодження, від яких помер. Під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді з потерпілими спілкувався постійно син відповідача ОСОБА_3 , який допомагав збирати кошти та передавав їх сім`ї потерпілих з метою відшкодування їм завданої шкоди, однак ніяких розписок ні він, ні його сии від потерпілих не вимагав і ставився з розумінням до трагедії, яка сталася у їхній родині з його вини. Під час винесення вироку потерпілі також просили не призначати йому суворого покарання і не заявляли до нього ніякого позову. На даний час він оформив пенсію, і після ДТП на посаді водія більше не працював. Він розуміє свою провину, тому прийме рішення суду і буде його виконувати по мірі своєї можливості. На завершення розгляду справи відповідач ОСОБА_3 не з`явився і жодних письмових клопотань у судові дебати не подавав.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», який діє за дорученням - Андрієнко Ю.А., під час підготовчого судового засідання у даній справі надіслала до Хустського районного суду письмове пояснення на позовну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . У своїх поясненнях представник відповідача заперечувала позовні вимоги повністю, зазначивши, що вимоги позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачці ОСОБА_4 . Така виплата позивачці проведена в розмірі 44 676 гривень страхового відшкодування після настання страхового випадку та виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM/0234165 від 27.06.2017 року із посиланням на Акт № 9172 від 19.03.2019 року. Інші докази, що додавалися позивачкою до заяви на відшкодування майнової шкоди через їхню неналежність не могли бути покладені до відшкодування за рахунок Договору обов`язкового страхування. Також у поясненні представник відповідача просила взяти до уваги обставини, що стосуються відсутності належного правового обґрунтування вимог позивачів про стягнення моральної шкоди та відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з втратою тимчасової працездатності позивачки ОСОБА_4 . Просила суд взяти до уваги наведені в поясненні обґрунтування, та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

В судове засідання для розгляду даної справи представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Супрун Т.В. подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача з врахуванням наявних матеріалів та обставин наведених у його поясненнях на позовну заяву.

Під час судового розгляду справи представники відповідача Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» Федурця С.П та Фраткіна Т.Ф. позовні вимоги не визнали, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, з посиланням на правове обґрунтування, та докази наведені у відзиві на позов, що поданий відповідачем до матеріалів справи. Крім цього, ДП «Хустське лісове дослідне господарство» до суду надіслало у письмовій формі судові дебати по даній справі, з викладеними правовими позиціями у судовій практиці з розгляду даної категорії цивільних справ, де вказує на відсутність правового обґрунтування вимог позивачів, та просить суд відмовити в задоволенні позову що стосується позовних вимог до ДП «Хустське лісове дослідне господарство».

В судове засідання для розгляду даної справи представник відповідача ДП «Хустське лісове дослідне господарство» Федурця С.П. подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з врахуванням наявних матеріалів та поданих ними письмових дебатів.

З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч.3, ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності сторін та їхніх представників без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані пояснення сторін у справі, та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, пояснення на позовну заяву, поданий відзив на позов, з врахуванням обставин, зазначених у письмових судових дебатах, наданих до суду сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин по справі вбачається, що такі вимоги позивачів є доведеними частково лише в частині пред`явленого позову про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» моральної шкоди, та частково в частині стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивачки ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом одного року. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнений із встановленням іспитового строку на один рік, з покладеними на нього обов`язками на підставі ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду набрав законної сили 17 вересня 2018 року. При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_3 в суді потерпілими у справі згідно вироку суду були визнані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак під час розгляду кримінального провадження ними позов не заявлявся. Даним вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 11.05.2018 року, керуючи транспортним засобом марки «Урал», державні номерні знаки якого НОМЕР_1 , власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», вчинив ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер дорогою до Хустської районної лікарні.

Відповідно до положень, визначених ч.6 ст.82 ЦПК України, наявність вище вказаного вироку суду є підставо для звільнення позивачів від доказування обставин щодо доведення причетності ОСОБА_3 до заподіяної їм шкоди внаслідок ДТП. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як ствердили позивачі у своїй позовній заяві, поясненнях, наданих в у судовому засіданні, та вимогах вказаних у письмових дебатах, внаслідок ДТП, у вчинені якої вина ОСОБА_3 є доведеною, їм заподіяно моральну шкоду, розмір якої вони визначили, виходячи перенесених моральних та фізичних страждань через загибель малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був єдиним сином для позивачки ОСОБА_4 та єдиним онуком для позивачки ОСОБА_2 , що стало непоправною, незрівнянною втратою для їхньої родини, так як вони проживають спільно однією сім`єю. Крім цього, позивачка ОСОБА_4 заявила про завдану моральну шкоду, яку отримала внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень середньої тяжкості під час ДТП з вини відповідача ОСОБА_3 , що потягло за собою перенесений фізичний біль, порушення життєвого укладу сім`ї.

При вирішенні питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої особи або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, визначає розмір відшкодування з врахуванням вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд виходить з положень визначених ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, яким створюється підвищена небезпека.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме ОСОБА_3 11.05.2018 року, керуючи транспортним засобом марки «Урал», державні номерні знаки якого НОМЕР_1 , власником якого є ДП «Хустське лісове дослідне господарство», вчинив ДТП внаслідок якої ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер дорогою до Хустської районної лікарні. Вина у вчиненні даної ДТП є доведена і він притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення. На момент вчинення злочину ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ДП «Хустське лісове дослідне господарство», працюючи водієм цього автомобіля і виконував свої трудові обов`язки під час ДТП. Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Дана обставина підтверджена полісом №АК/6205381 від 27 червня 2017 року, про обов`язкове страхування цивільно-страхової відповідальності, за яким при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200 000 грн. - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. - за шкоду, заподіяну майну.

Тому суд вважає за необхідне, на підставі положень визначених у ст. 1172 ЦК України покласти на ДП «Хустське лісове дослідне господарство» як юридичну особу відповідальність з відшкодування шкоди, яка була завдана під час виконання трудових обов`язків, з вини його працівника ОСОБА_3 позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивачів в частині стягнення моральної шкоди на їхню користь солідарно з відповідача ОСОБА_3 . Тому в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в розмірі 100 000 грн. та на користь ОСОБА_2 в розмірі 70 000 грн. слід відмовити.

Виходячи з обставин справи та беручи до уваги докази, встановлені в судовому засіданні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачів про відшкодування їм моральної шкоди, пов`язаної з ДТП, внаслідок якої позивачі перенесли моральні переживання та страждання від втрати малолітньої дитини, були вимушені докладати зусиль на подолання змін у життєвих стосунках. Крім цього, позивачка ОСОБА_4 перенесла фізичний біль, отримала тілесні ушкодження, що також змусило її докладала додаткових вимушених зусиль на подолання змін у життєвих стосунках через необхідність лікування, яке стало наслідком вказаної пригоди. З обставин даної справи вбачається, що така вина відповідача ОСОБА_3 у заподіянні моральної шкоди позивачам, внаслідок його неправомірних дій є очевидною та доведеною в судовому засіданні, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивачів про відшкодування їм моральної шкоди. При цьому слід зауважити, що вказуючи розмір спричиненої моральної шкоди, позивачам не обґрунтовано з яких міркувань вони виходили при визначенні її розміру.

Виходячи з доказів, встановлених в ході розгляду справи, беручи до уваги реальний майновий стан відповідача, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога позивачів в частині стягнення моральної шкоди з ДП «Хустське лісове дослідне господарство» на користь ОСОБА_4 в розмірі 100 000 грн. та на користь ОСОБА_2 в розмірі 70 000 грн. підлягає до часткового задоволення.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є вимога про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 479 612 гривень. При цьому, позивачка визначила розмір стягнення матеріальної шкоди з вказаних відповідачів в розмірі по 162 144 гривні. Таку суму позивачка обґрунтовує, посилаючись на тимчасову втрату працездатності протягом 24 місяців, а саме із початку настання ДТП - з 11 травня 2018 року (дня страхового випадку, настання смерті людини, спричинення тілесних ушкоджень) до 25 травня 2020 року (дата звернення до суду із зазначеним позовом). Розрахунок такої суми позивачка зробила з посиланням на статистичні дані про середню заробітну плату на ОСОБА_5 (за інформацією Головного управління статистики у Закарпатській області, у листопаді 2017 року - середня номінальна зарплата одного штатного працівника за повідомленням Головного управління статистики у Закарпатської області zaholovok.com.ua), яка складала розмір 6756 гривень за один місяць. Однак, позивачкою на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги про тривалу втрату працездатності надано лише довідку з травмпункту Хустської районної лікарні від 11.05.2018 року, про встановлений діагноз у ОСОБА_1 , 1989 р.н. мешканки АДРЕСА_1 , у вигляді закритих переломів: зовнішньої щиколотки справа без зміщення, акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, сьомого ребра зліва, та проведено дезінфікацію із накладенням гіпсової лангети на 4 тижні. Згідно запису лікаря, громадянка ОСОБА_4 від госпіталізації у лікувальному закладі відмовилася.

Під час розгляду справи у судовому засіданні позивачка не надала інших доказів на підтвердження обставин щодо втрати тимчасової працездатності, проведення тривалого лікування у стаціонарному відділенні медичного закладу або ж амбулаторно та розмір витрат на таке лікування. При цьому, суд звертає увагу про відсутність будь-яких доказів у вигляді висновків судово-медичних експертиз або медико-соціальної експертної комісії про встановлення у позивачки втрати працездатності.

Статтею 1166 ЦК України також визначені підстави відшкодування майнової шкоди, особою яка її завдала. Однак, виходячи з встановлених по справі в судовому засіданні доказів, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки ОСОБА_4 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої злочином.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ДП «Хустське лісове дослідне господарство» матеріальної шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності відмовити, оскільки позовні вимоги позивача у цій частині в судовому засіданні не доведені.

У даній справі позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 також заявили позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення на їхню користь як потерпілих, при настанні страхового випадку на момент ДТП 11.05.2018 року, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM/0234165 від 01/07/2017 року. А саме, позивачка ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку та часткової виплати грошової премії як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року матеріальну та моральну шкоду в розмірі 155324 гривні. Позивачка ОСОБА_2 також просила стягнути з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», після настання страхового випадку, як стороні відповідно до Полісу №AM 0234165 від 01/07/2017 року моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень. Вказані вимоги позивачі мотивують тим, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі вище зазначеного Полісу було здійснено частково, виплату потерпілій ОСОБА_1 в розмірі 44 676 гривень моральної шкоди страхового відшкодування після настання страхового випадку, як представнику потерпілого ОСОБА_4 , якому спричинено смерть. А позивачці ОСОБА_2 як потерпілій за даним Полісом відповідач жодних виплат відшкодування шкоди не проводив. Позивачі посилалися на те, що ліміт відшкодування матеріальної, моральної шкоди, витрат на поховання та суми утримання непрацездатних осіб за Полісом №AM-0234165 від 01/07/2017 року, на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень.

Вирішуючи питання вище вказаних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», суд звертає увагу на те, що договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо експлуатації т/з марки «Урал 375» д.н. з. НОМЕР_1 за Полісом №АК/6205381 укладений між ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 27 червня 2017 року, а не 01.07.2017 року як помилково зазначають позивачі у своїй позовній заяві.

Позивачкою до справи надано виписку з платежу відділення №284/06 АБ «УКРГАЗБАНК» м. Хуст від 02.12.2019 року, яким стверджено, що ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» частково провело виплату потерпілій ОСОБА_1 в розмірі 44 676 гривень моральної шкоди страхового відшкодування після настання страхового випадку, а саме загибеллю її малолітнього сина ОСОБА_4 .

Даючи оцінку поясненням наданим до справи представником ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних через їх необґрунтованість та безпідставність, суд виходив із наступних правових підстав.

У статті першій ЗУ «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною першою статті 10 ЗУ «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, позовну вимогу ОСОБА_4 про стягнення на її користь грошової суми за шкоду завдану життю з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» слід задовольнити з врахуванням суми задоволених вимог позивачки про стягнення з ДП «Хустське лісове дослідне господарство» моральної шкоди, в межах ліміту відшкодування потерпілій за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, встановленого Полісом №AM-0234165 від 27 червня 2017 року, та з врахуванням уже виплаченої суми 44 676 гривень за шкоду, завдану життю.

При цьому, суд вважає недоведеною вимогу позивачки ОСОБА_4 про стягнення на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» шкоди завданої її здоров`ю, що потягло за собою тимчасову втрату працездатності внаслідок настання страхового випадку ДТП 11.05.2018 року. На підтвердження своїх вимог у цій частині позивачкою ОСОБА_4 надано лише довідку з травмпункту Хустської районної лікарні від 11.05.2018 року, яка містить інформацію про її відмову від госпіталізації при наданні їй первинної медичної допомоги у зв`язку з ДТП 11.05.2018 року. Інших доказів на підтвердження обставин щодо втрати тимчасової працездатності, проведення тривалого лікування у стаціонарному відділенні медичного закладу або ж амбулаторно та розмір витрат на таке лікування позивачкою не надано, що дає суду підстави відмовити в задоволенні вказаної вимоги.

Також судом дано оцінку письмовим доказам, наданим до справи позивачкою ОСОБА_4 про витрати пов`язані з похованням дитини, а саме договору-замовленню №129, укладеному між ОСОБА_4 та Міським комунальним підприємством «Бюро ритуальних послуг» на організацію та проведення поховання на суму 2891.00 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одну) гривню, товарному чеку від 28.10.2018 року на суму 12150 грн. на придбання надгробного мармурового пам`ятника для встановлення на могилі похованої дитини через п/п Медєш, церковний магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та рахунку № НОМЕР_2 від 13.05.2018 року на суму 18700.00 грн. за послуги з проведення поминального обіду в день поховання дитини у п/п ОСОБА_6 . Загальна сума витрат, які просить стягнути позивачка складає 33741 гривню. Надані позивачкою докази на підтвердження даних витрат на поховання дитини суд вважає допустимими, їх слід взяти до уваги, виходячи із положень, визначених ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність. Оскільки сам факт проведення поховання дитини після ДТП на міському кладовищі з проведенням відповідного обряду, що завершився поминальною панахидою та влаштування надгробного пам`ятника на могилі дитини є беззаперечним фактом. Місце поховання дитини на кладовищі із встановленим надгробним пам`ятником існує на день розгляду справи в суді, цей факт в судовому засіданні визнали та не спростували сторони судового провадження. Суд також зважує на те, що Полісом №AM-0234165 від » 27 червня 2017 року ліміт відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну 100000 гривень.

Виходячи із встановлених обставин, суд вважає за можливе вимоги ОСОБА_4 про стягнення витрат понесених на поховання дитини задовольнити, стягнувши загальну суму витрат на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в розмірі 33741 грн. витрат позивачки понесених на поховання дитини.

У даній справі позивачка ОСОБА_2 також заявила позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення на її користь як потерпілої, при настанні страхового випадку на момент ДТП 11.05.2018 року, моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень. Однак, під час розгляду справи, виходячи з наданих позивачкою доказів та обґрунтувань, судом не встановлено доказів та підстав для задоволення такої вимоги. З матеріалів справи встановлено, що після настання страхового випадку ДТП, яка сталася 11.05.2018 року, мати дитини - ОСОБА_1 зверталася до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» і заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою на таке звернення слугував Поліс №AM-0234165 від 27 червня 2017 року, з лімітом відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200000 тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 гривень. Страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» проведено одноразову виплату відшкодування у зв`язку із смертю малолітнього ОСОБА_4 на користь його матері в розмірі 44 676 гривень.

Під час врегулювання страхового відшкодування внаслідок ДТП від 11.05.2018 року ОСОБА_2 як потерпіла особа не заявляла до страховика про наявні у неї права на рівні з матір`ю загиблої дитини - ОСОБА_1 , претендувати на частку у відшкодуванні за шкоду заподіяну життю її онука. При цьому мати дитини ОСОБА_4 також не заявляла про які-небудь обставини щодо розподілу обов`язків з ОСОБА_2 пов`язаних з опікунством над малолітнім ОСОБА_4 .

З огляду на встановлене, суд вважає необґрунтованими та недоведеними вимоги ОСОБА_2 в частини стягнення моральної шкоди в розмірі 70000 грн. з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», що є підставою для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів - ДП «Хустське лісове дослідне господарство» та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» слід стягнути на користь держави судовий збір виходячи із суми частково задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,82,247,258-268 ЦПК України, ст.ст.23,1166,1167,1168,1172,1194 ЦК України, ст.8 ЗУ «Про страхування», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», Державне підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» 90400 м. Хуст вул. Сливова №34, Закарпатської області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_1 60000.00 ( шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» 90400 м. Хуст вул. Сливова №34, Закарпатської області, , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_1 25000.00 ( двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», 03143, м. Київ вул. Академіка Лебедєва №1 корпус №7 офіс №175, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_1 95324.00 (дев`яносто п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні моральної шкоди та 33741 (тридцять три тисячі сімсот сорок одну) гривню витрат понесених на поховання.

В задоволенні решти позовних вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ДП «Хустське лісове дослідне господарство» на користь держави судовий збір у розмір 2102 гривні.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь держави судовий збір у розмір 2102 гривні за вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, та судовий збір у розмірі 840.80 грн. за вирішення позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.