Справа № 649/498/21
Провадження № 2/649/203/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубанівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що він ОСОБА_1 , народився в с. Валдчейн Біробіжанського району Єврейського автономного округу РФ 19.01.1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Після смерті його дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Рубанівською сільською радою. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 є його рідною матір`ю. Згідно інформації Рубанівської сільської ради його дядько, на підставі Державного акту серії ХС-ІІІ (за реєстраційним №458 в Книзі записів державних актів на право постійного користування від 10.05.1994) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 1,72 га, для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. За життя ОСОБА_3 було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,72 га яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради відповідно до якої ОСОБА_3 за життя звертався до сільської ради щодо відводу (приватизації) у власність вищевказаної земельної ділянки, однак останню не було приватизовано ним за життя, а тому позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як між племінником та дядьком та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України (ід-картка НОМЕР_2 ) РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на`земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,72 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті дядька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але у позові просив суд розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача Рубанівської сільської ради Куратов О.В. у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 та просить вирішити справу на підставі наявних матеріалів, а розгляд справи проводити у його відсутність.

Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 є рідною матір`ю ОСОБА_1 та в свою чергу рідною сестрою ОСОБА_3 .

Згідно інформації Рубанівської сільської ради ОСОБА_3 , на підставі Державного акту серії ХС-ІІІ (за реєстраційним №458 в Книзі записів державних актів на право постійного користування від 10.05.1994) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 1,72 га, для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області.

За життя ОСОБА_3 було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,72 га яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради відповідно до якої ОСОБА_3 за життя звертався до сільської ради щодо відводу (приватизації) у власність вищевказаної земельної ділянки, однак останню не було приватизовано ним за життя.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому

цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або

оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною З ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення ' приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що:

«Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»

Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді права на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,72 га (на підставі державного акту серія ХС-ІІІ виданий за реєстраційним №458), яку ОСОБА_1 фактично прийняв, що підтверджується відповідною довідкою.

Рубанівською сільською радою, ОСОБА_1 було відмовлено у завершенні процедури приватизації, що підтверджується відповідним листом сільської ради.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд-розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України в заяві зазначено, який необхідно встановити факт та з якою метою.

Згідно з ЦК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на те, що Рубанівська сільська рада відмовила ОСОБА_1 в завершенні приватизації земельної ділянки, та в позасудовому порядку він не може підтвердити родинні зв`язки з ОСОБА_3 , так як його мати давно виїхала до РФ, та її доля йому на даний час невідома, у нього виникла необхідність у визнанні факту, що має юридичне значення, а саме визнання родинних відносин між позивачем та його дядьком ОСОБА_3 , розгляд якого не може бути проведено в порядку окремого провадження, а підлягає розгляду разом із пов`язаною позовною заявою про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України зазначено, що іншого шляху для встановлення цього факту, а ніж у судовому порядку не має. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України доказами на підтвердження факту є документи, посилання на які зазначено в позовній заяві.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 в яких остання зазначила, що вона проживає в с. Рубанівка, Херсонської області. Їй відомо, що до 2004 року в с. Рубанівка проживав ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , його сестра ОСОБА_4 виїхала до РФ на постійне проживання, де й одружилася. Також зазначила, що ОСОБА_4 приїздила в гості до свого брата зі своїм сином ОСОБА_1 . Вони так приїздили з РФ декілька разів до 2004 року. Вказану сім`ю вона добре не знає, так як вони постійно проживали в РФ. ОСОБА_3 проживав одиноко.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6 в яких остання зазначила, що вона проживає в с. Рубанівка, Херсонської області. Їй відомо, що до 2004 року в с. Рубанівка проживав ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , його сестра ОСОБА_4 виїхала до РФ на постійне проживання, де й одружилася. Також зазначила, що ОСОБА_4 приїздила в гості до свого брата зі своїм сином ОСОБА_1 . Вони так приїздили з РФ декілька разів до 2004 року. Вказану сім`ю вона добре не знає, так як вони постійно проживали в РФ. ОСОБА_3 проживав одиноко.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємця померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як між племінником та дядьком та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України (ід-картка НОМЕР_2 ) РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на`земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,72 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті дядька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того, відповідач позов визнав, а тому позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Рубанівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як між племінником та дядьком.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України (ід-картка НОМЕР_2 ) РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на`земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,72 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті дядька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач - Рубанівська сільська рада, , місце реєстрації юридичної особи: вул. Незалежності, 4, с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис