ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4593/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/628/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Хома М. В., Міщій О. Я.,

за участю секретаря Іванюти О. М.,

представника позивача ПМП ПЕСА - Притули О. Б.

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ПМП "ПЕСА" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №12 ві 27.04.2016 року укладеного між ПМП "Песа" в особі директора Петришин О.Б. та фізичною особою ОСОБА_1 на витоговлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_3 , від імені ПМП "ПЕСА" завдатку в сумі 3500 євро,

ВСТАНОВИв:

ПМП «ПЕСА» звернулось в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у квітні 2016 р. між ПМП «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. (як Виконавцем) та фізичною особою ОСОБА_1 (як Замовником) була досягнута домовленість про укладення договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон, який мав відбутись у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Було обговорено істотні умови договору, в тому числі про внесення завдатку.

На підставі вказаних домовленостей ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 підготувало та надало ОСОБА_1 два примірники договору № 12 від 27.04.2016 р. між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 (як Виконавцем) та фізичною особою ОСОБА_4 (як Замовником) на виготовлення, доставку та монтаж вікон, у якому в тому числі вказано про виплату завдатку в сумі 3500 євро.

Разом із тим, ОСОБА_1 не повернув ПМП «ПЕСА» підписаного ним примірнику договору та не оплатив завдатку, передбаченого п. 4.1. Договору.

Відтак, ПМП «ПЕСА» не мало підстав для виконання даного договору.

Позивач вказав, що відповідач, не оплативши жодних сум на користь ПМП «ПЕСА», написав заяву до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС про те, що він начебто оплатив ПМП «ПЕСА» кошти в сумі 3500 євро без видачі йому прибуткового касового ордеру, в підтвердження чого надав податковому органу договір від 27.04.2016 р. між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 (як Виконавцем) та фізичною особою ОСОБА_1 (як Замовником) на виготовлення, доставку та монтаж вікон, у якому в тому числі вказано про начебто отримання ПМП «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро.

На цій підставі податковий орган здійснив перевірку та виніс податкове повідомлення- рішення про нарахування штрафних санкцій, яке ПМП «ПЕСА» оскаржило до суду.

Даним, вказав позивач, порушено його права, а відтак вважає вказаний договір від 27.04.2016 р. між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 (як Виконавцем) та фізичною особою ОСОБА_1 (як Замовником) на виготовлення, доставку та монтаж вікон, у якому в тому числі вказано про начебто отримання ОСОБА_3 від імені ПМП «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро недійсним.

Стверджує, що у наданому відповідачем договорі начебто посадовою особою ПМП «ПЕСА» зроблена відмітка про отримання 27.04.2016 р. вказаних коштів та начебто проставлено її підпис, засвідчений печаткою, однак жодного підпису ні директор ОСОБА_3 , ні інші посадові особи чи уповноважені особи ПМП «ПЕСА» у тексті договору не вчиняли. Даний підпис, як зазначає позивач, якщо він і міститься у договорі, наданому ОСОБА_1 - є підробленим.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог приватного малого підприємства «ПЕСА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ПМП ПЕСА задовольнити в повному обсязі. Також просила призначити повторну судову почеркознавчу експертизу у даній справі.

На обґрунтування доводів ОСОБА_3 зазначає, що підпису на договорі №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та фізичною особою ОСОБА_1 вона не ставила і цей підпис їй не належить.

Вважає висновок почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 №20956/20957/19-32/34391/19-32 незаконним та таким, що не може бути поскладений в основу рішення суду.

Зокрема вказує, що підпис одного з експертів ОСОБА_5 в експертизі відсутній, а також невирішеними залишились питання, які саме методи та інструменти були застосовані експертами при дослідженні взірців її підпису.

Крім того зазначає, що за умови очевидної та явної відмінності вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підписів, наданих ОСОБА_3 на дослідження, від підпису, вчиненому в досліджуваному договорі, та встановлення експертами у мотивувальній частині висновку, що експериментальні взірці підпису ОСОБА_3 є відмінними від досліджуваного підпису, необґрунтованим та незаконним є висновки експертів, що підпис вчинений без навмисної зміни ознак підпису.

За вказаних обставин вважає, що для повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи необхідно призначити повторну почеркознавчу експертизу.

В судовому засіданні представник ПМП ПЕСА - адвокат Притула О. Б. просила задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Староста М. І. просив залишити рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання. 27 вересня 2021 року ОСОБА_3 надіслала до суду заяву в якій підтримала апеляційну скаргу та просила суд розглянути справу без її участі.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дане рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2016 року між ПМП «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. (як Виконавцем) та фізичною особою ОСОБА_1 (як Замовником) була досягнута домовленість про укладення договору №12 на виготовлення, доставку та монтаж вікон, який мав відбутись у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Було обговорено істотні умови договору, в тому числі про внесення завдатку.

У пункті 4.1 вказаного Договору передбачено, що замовником виплачено завдатку в еквіваленті 3500 євро. У вказаному пункті рукописним текстом вказано, що 27.04.2016 року отримано 3500 із проставленням підпису та відтиску печатки ПМП «ПЕСА».

Згідно висновків комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 року №20956/20957/19-32/34391/19-32) рукописний запис «27.04.2016 отримала 3500» в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 (Три тисячі п`ятсот) евро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016 укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно виходив з недоведеності вимог.

При цьому суд, посилаючись на висновок проведеної у справі комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 року №20956/20957/19-32/34391/19-32, показання свідків та інші матеріали справи зазначив, що спірний договір в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро підписано ОСОБА_3 , у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність законних підстави для задоволення позовних вимог ПМП «ПЕСА».

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Звертаючись до суду з позовом ПМП ПЕСА зазначало, що підставою для визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро. є те, що відповідач ОСОБА_1 не повернув ПМП «ПЕСА» підписаного ним примірнику договору та не оплатив завдатку, передбаченого п. 4.1. Договору, а тому ПМП «ПЕСА» не мало підстав для виконання даного договору, ОСОБА_3 не отримувала від відповідача коштів, а підпис у вказаному вище п.4.1 Договору належить не їй. Таким чином, оскільки жодного підпису у вищевказаному Договорі ні директор, ні інші посадові особи чи уповноважені особи ПМП «ПЕСА» у тексті договору щодо отримання завдатку не вчиняли, отже даний підпис, якщо він і міститься в оригіналі договору, наданому ОСОБА_1 , то він є підробленим. Відтак, договір стосовно умов завдатку, що не відповідає волі одного учасника є у вказаній частині недійсним.

Із вказаних підстав позивач просив визнати недійсним договір.

Згідно з висновком експертів судово-почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 року №20956/20957/19-32/34391/19-32:

1)Підпис від імені ОСОБА_3 , що розміщений на відтиску печатки в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 Євро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016 року, укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

2)Рукописний запис «27.04.2016 отримала 3500» в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 (Три тисячі п`ятсот) евро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016 укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_3 .

Рукописний запис «27.04.2016 отримала 3500» в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 (Три тисячі п`ятсот) евро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016, укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_3 без навмисної зміни ознак власного почерку.

3)Підпис від імені ОСОБА_3 , що розміщений на відтиску печатки в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 (Три тисячі п`ятсот) евро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016, укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_3 ..

Підпис від імені ОСОБА_3 , що розміщений на відтиску печатки в графі «Виплачено завдатку в еквіваленті 3500 (Три тисячі п`ятсот) евро» на другому аркуші договору на виготовлення, доставку та монтаж вікон № 12 від 27.04.2016, укладеного між ПМП «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_3 без навмисної зміни.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3 фактично зводяться до незгоди з вказаним вище висновком експертів та ставлять його під сумнів однак, на думку колегії суддів, такі доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до частин 2 і 3 даної статті, разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

З метою з`ясування обставини належності підпису в оспорюваному договорі ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу.

Як вбачається з висновку експертів судово-почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 року №20956/20957/19-32/34391/19-32 він проведений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) Міністерства юстиції України, тобто експертною установою, уповноваженою на здійснення відповідних експертиз. Згідно висновку експертизи підпис на договорі та рукописний текст про отримання ОСОБА_3 коштів у сумі 3500 євро належить ОСОБА_3 .

Даний висновок підписаний усіма експертами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за виключенням останньої 14-ї сторінки, оскільки, як пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 , на зазначеному аркуші викладені експертні висновки у пунктах 2, 3, які не відносяться до її компетенції.

Вказані у висновку експерти попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на них обов`язків, про що свідчать їхні особисті підписи у відповідній графі Висновку.

При проведенні експертизи використовувався ряд інформаційних джерел та вимірювальних технічних засобів, про що вказано на ст.6-7 Висновку.

В судовому засіданні суду першої інстанції експерти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виконаний ними експертний висновок підтримали в повному обсязі та зазначили, що він є категоричним.

Згідно зі ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. За змістом статті 61 ЦПК України 2004 року додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з цим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 02.01.2020 року №20956/20957/19-32/34391/19-32 містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість висновку експертизи, або суперечливість його іншим матеріалам справи, або таких, які б викликали сумніви в його правильності, судом першої інстанції не зазначено та відповідачем надано не було. Експертиза проведена відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованими судовими експертами, які мають відповідну кваліфікацію.

Судом апеляційної інстанції відмовлено в клопотанні ОСОБА_3 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи у даній справі.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, за встановлених судом обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПМП ПЕСА до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора Петришин О. Б. та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро з тих підстав, що вказаний договір в оспорюваній частині не підписувала ОСОБА_3 , обґрунтовано виходив недоведеності позивачем позовних вимог, оскільки за результатами розгляду справи встановлено, що спірний договір в частині отримання ОСОБА_3 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро підписано саме ОСОБА_3 , що підтверджується належними доказами, які суд першої інстанції належним чином оцінив та надав їм вірну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За таких обставин, доводи позивача про неотримання позичальником кредитних коштів є безпідставними та спростовані судами під час розгляду справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді