Номер провадження: 22-ц/813/5795/21
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - Гірняк Л.А.,

Суддів - Цюри Т.В., Погорєлової С.О.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 як законний представник, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1

-про встановлення факту родинних відносин,

-зміну черговості одержання права на спадкування,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2

- про встановлення факту проживання однією сім`єю

- визнання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідачів, по якому просив суд :

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року до моменту її смерті;

- визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцями першої черги за представленням ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які є її рідними онуками.

Вимоги обгунтовував, що він проживав з ОСОБА_6 однією сім`єю з 2010 року. За час спільного проживання він допомагав їй, як члену власної родини, робили разом покупки, допомагав їй з ліками, коштами на всі необхідні потреби, сплачував комунальні послуги, тобто, вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство.Останні роки життя ОСОБА_6 хворіла, потребувала сторонньої допомоги, не мала можливості харчуватися та лікуватися самостійно, вести господарство.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось майно, а саме:

-автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з НОМЕР_1 , 2016 р.в.;

- квартира АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, яказнаходиться за адреосю: АДРЕСА_2 ;

-житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасовий об`єкт (павільон) за адресою: АДРЕСА_4 ;

-торгівельний павільйон, розташований за адресою:

АДРЕСА_11 - садова ділянка, площею 300 кв.м. АДРЕСА_12 .

Організацію похорон та всіх витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_6 , здійснював він. За життя померла мала скласти заповіт, яким все належне майно заповіла йому. Також зазначає, що рідні онуки, які є спадкоємцями першої черги по праву представлення, не приймали жодної участі, матеріально не допомагали померлій бабусі при житті, не брали участі в похованні та не спілкувалися з нею.

Під час розгляду справи - 02.07.2018 року 3-я особа ОСОБА_1 подала позов, у якому вона просила суд:

-встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року до моменту її смерті;

- визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкоємцями першої черги за представленням ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які є її рідними онуками.

Вимоги обгунтовувала тим, що вона проживала з померлою ОСОБА_6 однією сім`єю з 2010 року, знайома з померлою з 2000-х років, у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності. Проте, ОСОБА_7 після смерті сина в 2003 році була самотньою людиною, через що з часом у них склалися близькі сімейні відносини. За час спільного проживания вони спілкувалися, у них склалися родинні відносини як доньки та матері. Померла разом з нею, її чоловіком та їхніми дітьми проводили свята, її сприймали як члена власної родини, робили разом покупки, допомагали з лікуванням та придбанням ліків, коштами на всі необхідні потреби, сплачували комунальні послуги, здійснювали прибирання приміщень, приготування їжі, проведення ремонтних та будівельних робіт, сплачували послуги з прибирання могили її сина, тощо.

У 2013 та 2016 році ОСОБА_6 проходила лікування в невропатологічних відділеннях, знаходилась на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Рідні онуки, які є спадкоємцями першої черги по праву представлення, не приймали жодної участі, матеріально не допомагали померлій бабусі при житті, не брали участі в похованні та не спілкувалися з нею.

У 2014-2015 роках ОСОБА_7 дуже хворіла, у зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги, через що вони разом прийняли рішення про переїзд ОСОБА_6 ближче до її родини. При цьому зазначає, що вона проживала зі своєю родиною по АДРЕСА_6 , та ОСОБА_7 знайшла та придбала будинок АДРЕСА_7 ", оскільки до цього ОСОБА_7 звикла проживати в приватному будинку та до цього жила за адресою: АДРЕСА_3 , та маючи важкий характер, хотіла мати власний простір. Зазначає, що послуги охорони вказаного будинку вона сплачувала вже після смерті ОСОБА_6 , тривалий час слідкувала за схоронністю майна, також сплачувала за послуги телебачення, електроенергію, водопостачання, газопостачання за житлові будинки, належні ОСОБА_6 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Перед смертю оплату всіх необхідних медичних досліджень та медикаментів проводила вона особисто з сімейного бюджету з ОСОБА_2 , який є її чоловіком. Також зазначає, що після смерті ОСОБА_6 залишилось майно, а сааме:

-автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з НОМЕР_1 , 2016 р.в.;

- кв. АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ,

-тимчасовий об`єкт (павільон) за адресою: АДРЕСА_4 ;

- торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_8 ;

-садова ділянка, площею 300 кв. м. АДРЕСА_10 .

Організацію похорон та всіх витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_6 , здійснювали вони разом з чоловіком ОСОБА_2 . За життя померла мала скласти заповіт, яким все належне майно заповісти їй або її чоловікові.

Позов третьої особи ОСОБА_1 районним судом був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , як законний представник, ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування - відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування - відмовлено.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року та винести нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 23.09.2021 року, на 11.45 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

При цьому зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 30.09.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

ОСОБА_1 посилається на те, що представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та представником позивача надано достатньо доказів для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_6 однією сім єю та зміну черговості у порядку спадкування, однак судом не взято до уваги надані докази та винесено рішення, що не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що починаючи з моменту їх знайомства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були знайомі з онуками ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , онуки з бабусею не підтримували жодних відносин, не мають на це ні часу, ні бажання. Вони не спілкувалися з нею, не навіщали, не цікавилися станом її здоров`я, не поздоровляли зі святами, не надавали будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання квартири, приготування їжі, ведення господарства, купування продуктів та ліків та інше.

Посилаються на те, що наприкінці 2014 - спочатку 2015 року, ОСОБА_6 дуже хворіла і потребувала сторонньої допомоги та було прийнято обоюдне рішення щодо необхідності переїзду її ближче до апелянта та її сім`ї (адреса проживання: АДРЕСА_6 ).

24.04.2015 року ОСОБА_6 придбано земельну ділянку площею 0,025 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок загальною площею 102,7 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з зазначеним будинком, на придбаній земельній ділянці, їхніми силами та коштами побудовано гараж, який був необхідний для того, щоб ставити машину, належну ОСОБА_6 .

Зазначає, що послуги охорони ОСОБА_1 сплачувала вже після смерті ОСОБА_6 , тривалий час слідкувала за сохранністю майна, сплачувала за послуги телебачення, електроенергію, водопостачання, газопостачання за житлові будинки, належні ОСОБА_6 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

При цьому зазначила, що оплату всіх необхідних медичних досліджень та медикаментів проводила ОСОБА_1 з сімейного бюджету з ОСОБА_2 .

Похована ОСОБА_6 була за сімейні кошти апелянта, на похованні та номінальному обіді ОСОБА_3 та ОСОБА_5 присутніми не були.

Заявниця вважає, що її вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю та про зміну черговості спадкування безпідставно не були задоволені, відповідачами не надано доказів щодо спростування доводів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору- ОСОБА_1 та позивача - ОСОБА_2 , які разом проживали з померлою ОСОБА_6 , хоч і не постійно та здійснювали догляд та допомогу за померлою, яка в останній час життя мала проблеми з переміщенням та потребувала сторонньої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Довженко О.Ю, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 11.07.2018 року - відмовити у повному обсязі поссилаючись на те, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , під час розгляду справи в суді першої інстанції, не надали жодного доказу, що проживали з ОСОБА_6 однією сім`єю, що ОСОБА_6 потребувала у наданні їх матеріального допомоги, що ОСОБА_6 знаходилась у безпорадному стані, що онуки ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_15 не спілкувалися зі своєю бабусею.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2016р.

Згідно з матеріалами спадкової справи №7/2016р. (номер справи у Спадковому реєстрі 59624413) щодо майна померлої ОСОБА_6 , заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., із заявами про прийняття спадщини в період 6-ти місяців з дня відкриття спадщини звернулись:

-ОСОБА_1

-ОСОБА_2

-ОСОБА_16

-ОСОБА_3

-ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07.05.2003р., ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_17 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 17.08.1988р., ОСОБА_5 є сином ОСОБА_17 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 07.03.1964р., та копією актового запису № 636 від 07.03.1964р., ОСОБА_17 є сином ОСОБА_6 .

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 11.04.2013р. та копії актового запису про смерть №3762, ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з копією актового запису №339 про укладення шлюбу, а також довідки №128-08-44 від 29.03.2007р., прізвище ОСОБА_6 змінене на « ОСОБА_6 » у зв`язку з реєстрацією 29.04.1980 року шлюбу з ОСОБА_16 .

17.04.2015р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 розірвано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції що підтверджується повним витягом, наданим приватному нотаріусу Марченко А.М. відділом ДРАЦС Суворовського району Одеського міського управління юстиції.

Таким чином, померла ОСОБА_6 доводиться рідною бабусею ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки є рідною матір`ю їхнього батька- ОСОБА_17 .

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2017р. по справі № 522/5479/17, яке набрало чинності 12.06.2018 року.

Судом встановлено, що за життя померлій ОСОБА_7 належало наступне майно:

-автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з НОМЕР_1 , 2016 р.в.;

-квартира АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, яка знаходиться за адреосю: АДРЕСА_2 ;

-житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ;

-тимчасовий об`єкт (павільон) за адресою: АДРЕСА_4 ;

-торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_8 ;

-садова ділянка, площею 300 кв. м. АДРЕСА_9 .

До того ж, судом встановлено, що померлій належало близько 35-ти золотих прикрас та готівкові кошти в сумі 11 986,00 доларів США та 2150,00 євро, які померла зберігала в індивідуальному сейфі № НОМЕР_7 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк», згідно з договором від 09.09.2016р. № 26-1/1444. Зазначені обставини підтверджуються додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2017р. по справі № 522/5479/17, що набрало законної сили 12.06.2018 року.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит №01-08/56 від 09.07.2018р., ОСОБА_6 , 1942 р. н., зверталася до Центру реконструктивної та відновної медицини ОНМедУ в період з 01.01.2013р. по 04.10.2016р.; була зареєстрована у журналі обліку прийому хворих у стаціонар і відмов у госпіталізації з 21.08.2014 р., та з 12.04.2016 р. по 27.04.2016 р. Медична картка амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 в реєстратурі не зареєстрована.

З відповіді на адвокатський запит від 10.01.2017р. та замовлення на надання медичних послуг від 21.09.2016 р., судом встановлено, що ОСОБА_6 зверталась 21.09.2016 р. до клініки «Інто-Сана», де в амбулаторному режимі отримала томограму головного мозку та консультацію невропатолога. Оплату медичних послуг виконала самостійно.

Судом, також, встановлено, що позивач ОСОБА_2 здійснив всі витрати на поховання ОСОБА_7 , що підтверджується рахунком-фактурою від 05.10.2016 р., рахунками від 06.10.2016 року та від 12.11.2016 року.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_17 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування - районний суд виходив з того, що не встановлено доказів спільного проживання спадкодавця ОСОБА_7 з позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю не менше ніж 5 років до моменту відкриття спадщини, а тому не можуть набути статусу спадкоємців четверної черги за законом та успадкувати майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 . Наведене також виключає для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 можливість одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто першої черги - ОСОБА_17 та ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

За змістом ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між сторонами виник спір з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування, встановлення факту родинних відносин та зміну черговості одержання права на спадкування.

Згідно зі ст.1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

Статтею 3 Сімейного кодексу України закріплює, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Факт святкування свят та надання допомоги без доведення факту веденя спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносити. які притаманні подружжю.

Враховуючи те, що в апеляційним судом не встановлено доказів спільного проживання спадкодавця ОСОБА_7 з позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю не менше ніж 5 років до моменту відкриття спадщини, судова колегія приходить до висновку, що районний суд правильно дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині не доведені, а отже, позивачі не можуть набути статусу спадкоємців четверної черги за законом та успадкувати майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 . Наведене також виключає для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 можливість одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто першої черги - ОСОБА_17 та ОСОБА_3 .

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: Т.В. Цюра

С.О.Погорєлова