Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1009/21

Провадження № 2/126/541/2021

"07" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Олійник І. В.,

за участі представника позивача Деревлюк О.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Украпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою,

ВСТАНОВИВ:

Директор Вінницької дирекції АТ "Укрпошта", В.П.Шаловінський, звернувся в суд з даною позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідачки заборгованість за договором короткострокової безвідсоткової позики №22-09/2 від 21.09.2020 року в розмірі 86610,89 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 була прийнята на посаду начальника відділення поштового зв`язку, яке знаходиться по АДРЕСА_1 і є підрозділом Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта, згідно з наказом про прийняття на роботу №6307-к від 06.12.2019 року.

В березні 2020 року фахівцями Підприємства з контрольних перевірок, в роботі Працівника, а саме ОСОБА_2 , були виявлені недоліки та встановлено, що остання допустилася нестачі готівкових коштів в сумі 8 089,44 грн. Свої помилки в роботі остання визнала, та здійснила часткове погашення нестачі в розмірі 6 896,93 грн., після чого продовжила працювати на посаді начальника ВПЗ та зобов`язалась здійснити погашення залишку нестачі.

В подальшому в період з 15.09. по 16.09.2021р., в ході службового розслідування (комісією) за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ, в черговий раз було встановлено нестачу коштів у Працівника по причині не оприбутковуванню коштів за вручені посилки післясплатою, нестача коштів від реалізації товарно-матеріальних цінностей, тому загальний розмір завданої та добровільно не відшкодованої Підприємству матеріальної шкоди на момент перевірки складав: 67 915,77 грн., з яких: 63 506,08 грн.- нестача готівкових коштів шляхом їх привласнення під час виконання трудових обов`язків; 6 344,48 грн нестача коштів, яка була допущена Працівником по посилкам з післясплатою. Крім того, Підприємством було нараховано ОСОБА_2 штраф.

Виявивши недостачу матеріальних цінностей та грубі порушення службових обов`язків (зловживання) з боку Працівника Підприємство 12.11.2020 року звернулось із заявою за вих. №22-12-336 до правоохоронних органі. За результатами розгляду заяви було 02.12.2020 року відкрито Чечельницьким ВП Бершадським ВП поліції ГУНП у Вінницькій області кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000124 по факту незаконного привласнення грошових коштів (правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст. 191 КК України.

Розуміючи наслідки та з метою виправлення ситуації, що виникла відповідачка в період з 12.10.2020 р. по 17.12.2020 р. здійснила часткове відшкодування позивачу боргу в розмірі 8 090,00 грн..

Тому залишок непогашеної працівником матеріальної шкоди, становить 75730, 68 грн..

Крім того, згідно з п. 3.2. договору позики позичальником проведено нарахування додаткових платежів (пеню, штраф, інфляційні збитки, 3% річних) за період з 22.10.2020 року по 30.04.2021р. в загальному розмірі: 10880,21 грн.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем станом на 30.04.2021 року складає: 86 610,89 грн.

21.09.2020 року між сторонами було укладено договір №22-09 про новацію боргу у позикове зобов`язання, відповідно до п.1 якого сторони дійшли згоди, що розмір матеріальної шкоди, яка завдана АТ «Укрпошта» шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами під час виконання трудових обов`язків складає 83820,68 грн.

Позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку надіславши на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення позики №14-03-192 від 17.02.2021р., однак вимоги позивача залишились без задоволення, що стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення боргу за позикою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що договір, за яким просить стягнути з неї відповідач кошти, вона підписала під психологічним тиском.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на посаду начальника відділення поштового зв`язку, що розташоване в АДРЕСА_1 та є підрозділом Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» згідно з наказом про прийняття на роботу №6307-к від 06.12.2019 р.

В цей же день, між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з п. 1 цього договору працівник, що займає посаду начальника ВПЗ та виконує роботу, безпосередньо пов`язану із збереженням, обробкою, продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей; прийом, обробка, доставка, супроводження поштових відправлень, матеріальних та грошових цінностей, бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством матеріальних цінностей.

Згідно з п. 3 договору у випадку не забезпечення з вини працівника схоронності довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству та її відшкодування вирішується згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 5 договору дія цього договору поширюється на весь час роботи працівника та довіреними йому матеріальними та грошовими цінностями підприємства.

ОСОБА_2 , працюючи на посаді начальника ПВ, відповідно до функціональних обов`язків передбачених п. п. 4.6.5 та 4.6.6 Положення про пересувне відділення поштового зв`язку Вінницької дирекції АТ «Укрпошта», затверджене директором Шаловінським В.П., п. 3 договору, а також згідно з п. п. 6.22, 11.1 «Інструкції про здійснення касових операцій», затвердженої наказом ПАТ «Укрпошта» №720 від 11.06.2018 року, була наділена повноваженнями та виконувала роботу, пов`язану із збереженням, обробкою продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їй цінностей; крім того здійснювала прийом, обробку, доставку супроводження поштових відправлень, матеріальних та грошових цінностей, при цьому несла повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй підприємством матеріальних цінностей.

У березні 2020 року фахівцями Підприємства з контрольних перевірок, в роботі ОСОБА_2 були виявлені недоліки та встановлено, що остання допустилася нестачі готівкових коштів в сумі 8 089,44 грн. Свої помилки в роботі ОСОБА_2 визнала та здійснила часткове погашення нестачі в розмірі 6 896,93 грн., після чого продовжила працювати на посаді начальника ВПЗ та зобов`язалась здійснити погашення залишку нестачі, що підтверджується копією акту інвентаризації та висновку Директора Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» від 07.04.2020 року.

12.01.2021 року в ході виїзної перевірки до ВПЗ Каташин працівниками Підприємства було доведено до відома начальника ВПЗ, ОСОБА_2 , про розмір нестачі (2 704,06 грн.), а також роз`яснено наслідки для неї в разі відмови від повного погашення виявленої нестачі. вказане підтверджено долученою по позовної заяви копією Акту від 12.01.2021р. про відмову від погашення нестачі Працівником та відмови від надання з даного приводу письмових пояснень.

В подальшому в період з 15.09. по 16.09.2021р., в ході службового розслідування (комісією) за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ, в черговий раз було встановлено нестачу коштів у ОСОБА_2 по причині не оприбутковуванню коштів за вручені посилки післясплатою, нестача коштів від реалізації товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), тому загальний розмір завданої та добровільно не відшкодованої Підприємству матеріальної шкоди на момент перевірки складав: 67 915,77 грн., з яких: 63 506,08 грн.- нестача готівкових коштів шляхом їх привласнення під час виконання трудових обов`язків; 6 344.48 грн нестача коштів, яка була допущена ОСОБА_2 по посилкам з післясплатою. Крім того. Підприємством нараховано ОСОБА_2 штраф, в розмірі 20% від суми завданої шкоди, що становить: 13 970,12 грн.

Тому загальна сума завданої Працівником шкоди разом з нарахованими йому штрафами становить: 83 820,68 грн.. Вказане підтверджується бухгалтерськими документами, зокрема обліково-сальдовї відомістю.

Крім того, до матеріалів справи долучено особисті пояснення ОСОБА_2 , в яких вказано, що свою вину вона визнає повністю, грошові кошти Підприємства привласнювала для особистих потреб, тому зобов`язалась їх повернути в строк до 30.03.2021року.

В подальшому 21.09.2020р. між Відповідачем та Позивачем було укладено договір №22-09 про новацію боргу у позикове зобов`язання.

Згідно п.1 Договору новації сторони дійшли згоди, що розмір матеріальної шкоди, яка завдана АТ «Укрпошта» шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами під час виконання трудових обов`язків складає 83 820, 68 грн.

Згідно п. 2 Договору новації Сорона-2 у зв`язку з не можливістю відшкодувати матеріальну шкоду, завдану АТ «Укрпошта» у розмірі 83 820, 68 грн., яка була завдана шляхом протиправного заволодіння Стороною -2 під час виконання трудових обов`язків, прийшли до згоди про заміну зобов`язання про відшкодування розміру матеріальної шкоди Стороні-1 новим зобов`язанням відповідно до статті 604 та 1053 Цивільного кодексу України.

Так, згідно п. З Договору новації первісне зобов`язання припиняється з моменту набрання чинності цього Договору (новації).

Також 21.09.2020р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №22-09/2 короткострокової безвідсоткової позики (далі - Договір позики).

Згідно п. 1.1. Договору позики Позичальник, ОСОБА_2 , керуючись ст. 604 та ст. 1053 Цивільного кодексу України, згідно умов цього договору позики, який укладено відповідно до Договору новації боргу у позикове зобов`язання від 21.09.2020 року, укладеного між тими самими Сторонами, що і Договір позики, зобов`язується на умовах у строк і в порядку, визначеному цим договором сплатити Позикодавцю (він же - Позивач) грошові кошти (повернути суму боргу) в розмірі 83 820,68 грн., а Позикодавець зобов`язується прийняти грошові кошти в порядку, визначеному цим Договором.

Згідно п. 2.1. Договору позики Позичальник здійснює зобов`язання щодо перерахування суми Позики (повернення боргу) Позикодавцю протягом 8 місяців з терміном остаточного повернення позики не пізніше 21.05.2021 року, згідно додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною часиною, шляхом внесення Позичальником грошових коштів у касу Позикодавця за місцем знаходження Позикодавця, та /або шляхом перерахування на рахунок Позикодавця у банківській установі, зазначений у даному Договорі та /або шляхом здійснення Позикодавцем щомісячні відрахування (утримань) із заробітної плати Позичальника за його заявою.

Згідно п. 2.3. Договору позики розірвання трудового договору між Позичальником як працівником і Позикодавцем як роботодавцем є підставою для дострокового розірвання цього Договору та дострокового повернення позики (дострокове виконання грошового зобов`язання).

Згідно п. 3.1. Договору позики за порушення умов цього Договору винна сторона сплачує неустойку (штраф, пеню), встановлену Договором, а також несе відповідальність згідно чинного законодавства та цього договору.

Згідно п. 3.2. Договору позики за прострочення Позичальником виконання грошового зобов`язання (порушення Позичальником зобов`язання щодо строку оплати позики або частини позики), встановлених п.2.1. цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплати Позикодавцю:

- суму простроченого боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та,

- три проценти річних від простроченої суми за кожен день прострочення (за період, що починається з дня, наступного за граничним терміном платежу, та завершується календарним днем, що передує даті надходження коштів на поточний рахунок Позикодавця та з розрахунку 365 днів на рік), та

- пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (своєчасно несплаченої заборгованості) за кожний день такого прострочення (за період, що починається з дня, наступного за граничним терміном платежу, та завершується календарним днем, що передує даті надходження коштів на поточний рахунок Позикодавця) та

- штраф (неустойку) у розмірі: 25 відсотків від суми прострочення платежу (невиконання грошового зобов`язання щодо повернення позики або частини позики) у разі прострочки більше ніж на 1 (один) день.

Згідно п. 3.3. Договору позики прострочення сплати Позичальником поточного платежу згідно Додатку №1 до даного Договору є підставою для дострокового розірвання цього договору.

Згідно п. 6.1. Договору позики договір укладено відповідно до договору новації боргу від 21.09.2020 року.

Згідно п. 6.2. Договору позики договір позики набирає чинності (діє) з моменту його підписання сторонами та до 21 травня 2021 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позики.

З метою виправлення ситуації, що виникла Позичальник в період з 12.10.2020 року по 17.12.2020 року здійснив часткове повернення позики в розмірі 8 090,00 грн., що підтверджується бухгалтерськими документами, зокрема обліково-сальдовими відомостями.

Позичальник допустився порушення Договору позики, а саме п.п. 1.1., 2.1. Договору позики, що проявляється в прострочені сплати щомісячних платежів. Таким чином до Позивача за період з 22.10.2020 року по 30.04.2021року не надійшли чергові платежі в розмірі 75 730,68 грн. Сплата щомісячних платежів узгоджена сторонами договору та наведена у Графіку повернення/погашення позики, який є додатком №1 до Договору Позики.

Крім того, згідно п. 2.3. Договору позики, у зв`язку з припиненням трудових взаємовідносин з Позичальником у Позикодавця виникає право вимагати дострокового повернення усієї суми позики.

Згідно копія наказу про припинення трудового договору №42-к від 11.01.2021 року ОСОБА_2 була звільнена.

Керуючись п.п. 3.1.3.2,3.3 Договору позики Позичальнику проведено нарахування додаткових платежів (пеню, штраф, інфляційні збитки, 3% річних) за період з 22.10.2020 року по 30.04.2021 року, в загальному розмірі: 10 880,21 грн., з яких:

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми в розмірі - 2 774, 79 грн.,

- штраф в розмірі 25% від суми прострочених платежів в розмірі - 5 364, 61 грн.;

- 3% річних від суми прострочених платежів в розмірі - 557,59 грн.;

- інфляційні втрати за весь час прострочення платежів в розмірі - 2 266.02 грн.

Тому загальний розмір заборгованості Позичальника перед Позикодавцем станом на 30.04.2021 року складає: 86 610,89 грн., який розраховано наступним чином: (75 730,68 + 10 880,21 = 86 610,89), де - 75 730,68 грн. розмір залишку непогашеної Позичальником позики; 10 880,21 грн. - загальний розмір штрафів розрахований Позикодавцем наступним чином (2774,79+5364,61+557,59+ 2183,22 =10 880,21) та стягується з Позичальника. Сума нарахованих штрафів підтверджується розрахунками.

Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, виявивши недостачу матеріальних цінностей та грубі порушення службових обов`язків (зловживання) з боку ОСОБА_2 , Підприємство 12.11.2020 року звернулось із заявою за вих. №22-12-336 до правоохоронних органів, що підтверджується копією відповідної заяви.

За результатами розгляду заяви 02.12.2020 року Чечельницьким ВП Бершадським ВП поліції ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до ЄРДР за №0000124 по факту незаконного привласнення грошових коштів, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч.1 ст. 191 КК України, що підтверджується копією відповідного витягу.

Положеннями ч.1 ст. 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.3 постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушенням трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Оскільки, факт незаконного привласнення грошових коштів підтверджено матеріалами службового розслідування, первинними бухгалтерськими документами, особистими поясненнями (зізнанням) ОСОБА_2 , крім того нею же здійснено і часткове погашення (відшкодування) нестачі коштів, тому позивач дійшов висновку, що в результаті грубих порушень функціональних обов`язків, визнанням вини самим працівником, частковими погашеннями нестачі, матеріальну шкоду, яку завдано підприємству має бути відшкодовано працівником в повному обсязі. Однак, уклавши договір новації боргу сторони здійснили заміну зобов`язання про відшкодування розміру матеріальної шкоди, яка була завдана відповідачем шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами під час виконання трудових обов`язків, на нове позикове зобов`язання, відповідно до ст.ст. 604, 1053 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Тому згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо твердження відповідачки, про те, що договір короткострокової безвідсоткової позики, був підписаний нею під психологічним тиском, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На підставі частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Правочини з недоліками у формуванні волі можна поділити на дві основні групи:

1) правочини, які вчиненні без внутрішньої волі особи на вчинення правочину;

2) правочини, в яких внутрішню волю сформульовано неправильно. Без внутрішньої волі вчиняються правочини, зокрема під впливом насильства.

Правові наслідки недотримання вимог закону (ч. 3 ст. 203 ЦК України) передбаченні, зокрема в ст. 231 Цивільного кодексу України.

Нормами частини першої статті 231 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Під насильством необхідно розуміти фізичний чи психічний тиск з боку другої сторони або іншої особи з метою спонукати вчинити ті дії, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань.

Насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким); насильство дією (викрадення дитини, пошкодження майна особи).

Для визнання правочину недійсним позивач має довести такі обставини:

1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи;

2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі;

3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом насильства, не обов`язково, щоб контрагент особисто здійснював насильство. Необхідно лише, щоб він знав про факт насильства і використав це на свою користь для примушення особи до вчинення правочину.

Як встановлено, в судовому засіданні відповідачка, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на ту обставину, що договір, за яким просить стягнути заборгованість предстваник позивача вона підписала під психологічним тиском, однак належними та допустимими доказами вказаний факт не підтверджує та не ставить перед судом питання про визнання договору короткострокової безвідсоткової позики №22-09/2 від 21.09.2020 року недійсним, тому такі її твердження суд не приймає до уваги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з того, що позивачем, при зверненні до суду, сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн., а також враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки понесені витрати зі сплати судового бору. При цьому, суд відмовляє у вимозі про стягнення з відповідачки витрат по сплаті адміністративного збору, в розмірі 60 грн., так як чинним ЦПК, такі витрати не передбачені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509,604,1053,1066 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий 26.10.2013р. Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, ідентифікаційний код юридичної особи: 20116650, р/р НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк») заборгованість за договором короткострокової безвідсоткової позики №22-09/2 від 21.09.2020р. в розмірі 86 610,89 грн.;

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий 26.10.2013р. Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, ідентифікаційний код юридичної особи: 20116650, р/р НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк») витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. за пред`явлення позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий 26.10.2013р. Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, ідентифікаційний код юридичної особи: 20116650, р/р НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк») витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 135,00 грн. за пред`явлення заяви про забезпечення позову.

В задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат по сплаті адміністративного збору в розмірі 60,00 грн. за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач:АТ "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції АТ "Укрпошта", код ЄДРПОУ філії 20116650, 21100, м.Вінниця, вул. Соборна, 59, ІПН 55, код філії 0100, р/р НОМЕР_4 , МФО 302076, Філія - ВОУ АТ "Ощадбанк";

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.10.2021 року.

Суддя Р. В. Хмель