Справа № 214/7741/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 липня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Чернової Н.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Сліпенької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Придніпровська товарна біржа про визнання договору нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору: Придніпровська товарна біржа про визнання договору нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу, що посвідчено 09.09.1997 року на Придніпровській товарній біржі, реєстраційний номер № 440-Н/97, який зареєстровано Криворізьким БТІ 15.09.1997 року у книзі 13д.п.-331-331, згідно якого у власність ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , перейшла двокімнатна квартира загальною площею 48,00 кв.м., житловою площею - 29,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 48,00 кв.м., житловою площею - 29,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку успадкування за законом після смерті - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла є її тітка, ОСОБА_5 , яка була сестрою її батька ОСОБА_6 по лінії матері. Спадщину після смерті тітки прийняла вона, ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_7 ), оскільки інших близьких родичів у померлої немає. На підставі її заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Болозенко Тетяною Олександрівною було відкрито спадкову справу №57/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31.07.2019 року, копія якого до позову додається. Як зазначалося вище, померла ОСОБА_5 та її батько ОСОБА_6 були братом та сестрою по матері - ОСОБА_8 , яка у першому шлюбі мала прізвище ОСОБА_9 , а у другому шлюбі - ОСОБА_7 .

На підтвердження родинних відносин між нею (племінницею) та померлою (тіткою) до позову додаються копії наступних документів:

- свідоцтво про народження мовою оригіналу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , в якому матір`ю записана ОСОБА_10 ;

- свідоцтво про одруження мовою оригіналу: « ОСОБА_11 и ОСОБА_10 », що видано повторно 27 травня 1961 року Дзержинським р/ЗАГС м. Кривого Рогу серії НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про народження мовою оригіналу « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 , яке видано бюро ЗАГС Івановської області 02.12.1956 року, в якому матір`ю записана мовою оригіналу « ОСОБА_12 »;

- свідоцтво про народження російською « ОСОБА_13 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_4 , яке видано 01.09.1982 року Інгулецьким р/о ЗАГС м. Кривого Рогу, в якому батьком записаний мовою оригіналу « ОСОБА_6 »;

- свідоцтво про шлюб ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , яке видано 24.11.2007 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №948, яким також підтверджується зміна мого прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_16 .

ЇЇ батько ОСОБА_6 помер раніше своєї сестри - ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія свідоцтва про смерть додається). У померлої ОСОБА_5 дітей та/або чоловіка, які б могли претендувати на спадщину у порядку ст. 1261 ЦКУ або інші спадкоємці, відсутні. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири загальною площею 48,0 кв.м., житловою -29,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.09.1997 року на Придніпровській товарній біржі, реєстраційний номер №440-Н/97, який зареєстровано Криворізьким БТІ 15.09.1997 року у книзі 13д.п.-331-331 (копія додається). 13 лютого 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького МНО Болозенко Т.О. щодо оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно, але постановою від 13.02.2020 року у видачі такого документу їй було відмовлено.

Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що документом, який підтверджує право власності померлої на квартиру є договір купівлі-продажу, що посвідчений 09.09.1997 року на Придніпровській товарній біржі, реєстраційний номер №440-Н/97.

Як вбачається з правовстановлюючого документу на момент укладання цього договору один із продавців - відповідач за позовом, ОСОБА_4 не був та не мав змоги бути членом біржі, оскільки на час здійснення правочину у відповідності до статті 14 Цивільного кодексу УРСР був неповнолітнім. Відповідно до цього вказаний договір купівлі-продажу є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та не може встановлювати факт належності спадщини померлій ОСОБА_5 квартири, що є предметом спадкування.

Для вирішення питання успадкування, на підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16 Цивільного кодексу України, ст. 4 ЦПК України, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» їй було рекомендовано звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Батарєєва Т.О. в судове засідання не з`явилась, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст. 211 ЦПК України, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, вимоги довірителя підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, ґрунтуючись на наступних підставах.

Позивачка для вирішення питання про визнання дійсним біржового договору купівлі продажу нерухомості та визнання права власності на придбане майно звернулася до суду, оскільки, на даний час неможливо внести відомості в Єдиний реєстр нерухомого майна стосовно права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у вересні 1997 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація 15.09.1997 року в Криворізькому бюро технічної інвентаризації на право особистої власності за ОСОБА_5 на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на « ОСОБА_17 » товарній біржі 09.09.1997 року, а не нотаріусом, станом на вересень 1997 року не суперечило чинному законодавству.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.06.2019 року, серія НОМЕР_5 , зареєстроване Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.18)

Відповідно до матеріалів спадкової справи №57/2019 року відкритою приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Болозенко Т.О. за заявою ОСОБА_1 від 29.07.2019 року про прийняття спадщини після смерті її рідної тітки - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Болозенко Т.О. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як договір купівлі - продажу нерухомого майна не відповідає вимогам чинно законодавства України, у зв`язку з чим він не може встановити факт належності нерухомого майна, а саме - належності ОСОБА_5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в бюро технічної інвентаризації», тому ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.15 Закону України«Про товарну біржу» станом на 09.09.1997 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню, він вважався укладеним з моменту його реєстрації на біржі.

Тобто, на момент укладання біржового контракту мала місце суперечність законодавства, зокрема, в даному випадку діяла спеціальна норма законодавства, яка визначена ст.15 Закону України "Про товарну біржу", підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, сторони такого договору домовилися щодо усіх істотних умов, відбулося його повне виконання, відтак, такий договір є дійсним, на підставі такого договору ОСОБА_5 набула право власності на квартиру, обставин, які б вказували, що вона набула право власності на квартиру неправомірно в суді не встановлено.

З огляду на вище зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що питання про визнання дійсним біржового контракту купівлі-продажу нерухомості №440-Н/97 від 09.09.1997 року не потребує додаткового вирішення, оскільки, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарнубіржу» станом на 09.09.1997 року договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню, він вважався укладеним з моменту його реєстрації на біржі, про що зазначається в договорі, окрім того, дійсність договору ніким не оспорюється, тому вимоги позивача в частині визнання дійсним біржового контракту купівлі-продажу нерухомості задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.1, ч.2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Частиною 1 статті 209 ЦК встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.

На підставі положень цивільного законодавства, що діяли на час укладення біржового контракту купівлі-продажу нерухомості та положень цивільного законодавства, що діють на час прийняття рішення з даного спірного питання, суд дійшов висновку, що право власності на вище зазначене майно набуто правомірно із укладеного на законних підставах між сторонами правочину.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомості від 09.09.1997 року, укладеного між продавцем та покупцем ОСОБА_5 .

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що представлені докази підтверджують факт набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, за ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Окрім того, відповідно до ст.1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 наведеної норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст.ст.1217,1218,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з відповідями приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального державного округу Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_5 за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась ОСОБА_1 , копія спадкової справи №57/2019 від 31.07.2019 року надіслана суду для доручення до матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_5 . Наявність інших спадкоємців (у тому числі за заповітом) судом не встановлено.

За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за нею права власності, в порядку спадкування, на вищезазначене майно.

Відповідності до ст.ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.224-225ЦК УРСР,ст.16,47,219-220,328,334ч.1, 638, 655, 657 ЦК України та керуючись ст., ст.10, 11, 81, 206 ч.4, 263 - 265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Придніпровська товарна біржа про визнання договору нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, що посвідчено 09.09.1997 року на Придніпровській товарній біржі, реєстраційний номер №440-Н/97, який зареєстровано Криворізьким БТІ 15.09.1997 року у книзі 13д.п.-331-331, згідно якого у власність ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , перейшла двокімнатна квартира загальною площею 48,0 кв.м., житловою -29,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на квартиру загальною площею 48,0 кв.м., житловою -29,0 кв.м.. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровська область, Україна.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивачки - ОСОБА_18 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Виконком Саксаганської районної у місті ради, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд.32;

третя особа - Придніпровська товарна біржа, адреса: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд.15-А.

Суддя Н.В.Чернова