Провадження № 2/761/9899/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Войновського О.І.,

представника позивача Короті Р.О.,

представника відповідача 1 Вадовського В.С.,

представника відповідача 3 Шильця А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», Товарної біржі «Земельна Універсальна Промислова Біржа», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

В судовому засіданні 29.09.2021 року представник відповідача 3 звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у даній справі, посилаючись на положення ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України, зазначив, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності. При цьому, позивачем у таких спорах можуть бути, в тому числі і фізичні особи, які не є підприємцями. Також представник відповідача-3 у своєму клопотанні посилається на правову позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 квітня 2020 року, справа № 910/17433/19. Тому відповідач-3 просить суд закрити провадження у справі, бо справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача 1 підтримав заявлене клопотання.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, а також заслухавши думку учасників судового розгляду суд дійшов до наступного висновку.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція, в тому числі господарських та цивільних судів.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Аналіз викладеного вище дає підстави дійти висновку про те, що при розмежуванні юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін головним підходом є правильне визначення предмета спору, а після цього і суб`єктного складу. Крім того, визначальною ознакою справи цивільної юрисдикції, є суть (зміст, характер) спору. Загальні суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Так, судом встановлено, що предметом спору в цивільній справі, що розглядається, є, серед іншого, договір про відступлення ТОВ "Файненс компані" права вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме: квартира. Тобто, спір стосується порушених прав позивача приватноправового характеру та не пов`язаний зі здійсненням господарської діяльності, оскільки позивач вважає, що саме нею правомірно набуті права вимоги за вищезазначеними договорами.

Водночас позивач ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, не здійснювала та не здійснює підприємницької діяльності. Тому суд не бере до уваги посилання представника відповідача-3 на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 квітня 2020 року, справа № 910/17433/19.

Суд враховує те, що позивач оспорює дійсність договору про відступлення права вимоги з підстав того, що відповідач-1 не набув право вимоги за кредитним та іпотечним договором, а тому спір в цій частині стосується порушення прав позивача як фізичної особи.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що з огляду на характер порушеного права позивача спір має розглядатися саме за правилами цивільного, а не господарського судочинства.

Доводи представника відповідача-3 та представника відповідача-1 щодо непідсудності спору загальним судам та необхідності закриття провадження у справі, з огляду на те, що спір має розглядатися в порядку господарського, а не цивільного судочинства, спростовується викладеним вище.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача-3 про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача 3 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 01.10.2021 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА