Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
22 вересня 2021 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач), суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Крата В. І., Коротуна В. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Вародою Павлом Борисовичем, задовольнив. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасував. У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про звернення стягнення на доходи боржника від 26 травня 2020 року винесену у виконавчому провадженні № 67168874 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
При цьому колегія суддів зазначила, що:
«суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що системний аналіз наведених норм права, свідчить, що виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів, у тому числі і за рахунок заробітної плати боржника, тому постанова про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 від 26 травня 2020 року винесена приватним виконавцем у межах наданих йому повноважень.
При цьому слід зазначити, що частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Убачається, що право власності на спірне будинковолодіння на час розгляду справи зареєстровано за ОСОБА_3 , а відтак приватний виконавець позбавлений був можливості звернути стягнення на спадкове майно ОСОБА_2 та у відповідності із вимогами статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» звернув стягнення на доходи боржника.
Боржник ОСОБА_2 у своїй скарзі посилається на незаконність зазначеної постанови приватного виконавця від 26 травня 2020 року, оскільки на її думку, спадщину від ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не одержала, а тому у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої ОСОБА_4 - стягувача ОСОБА_1 .
Погоджуючись з такими доводами скарги боржника, суди не врахували, що наведені обставини не є такими, що надають боржнику законні підстави для невиконання рішення суду, що набрало законної сили. Посилання боржника на неотримання у спадщину спадкового майна, на відсутність обов`язку сплатити борг спадкодавця у межах вартості спадкового майна тощо не мають правового значення для вирішення скарги на постанову приватного виконавця, прийнятої у межах відкритого виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду про стягнення грошової суми, оскільки стосуються вирішення спору між кредитором спадкодавця та спадкоємцем, який розглядався судом, та по якому було ухвалене судове рішення, що підлягає виконанню. Правовідносини спадкування не мають значення для вирішення скарги на постанову приватного виконавця, яка винесена під час відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду про стягнення грошової суми, тому доводи касаційної скарги стягувача є прийнятними.
Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А. І. щодо звернення стягнення на доходи боржника».
Не можу погодити із цим висновком колегії суддів з таких мотивів.
1. По-перше, справа, що переглядалася, досить яскраво ілюструє вади підходу, який сформований в практиці касаційного суду, стосовно задоволення позовних вимог кредитора спадкодавця до спадкоємця про стягнення коштів, а не про звернення стягнення на спадкове майно.
1.1. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК України).
1.2. Тобто, при виконанні обов`язків, що переходять у спадщину в законі закріплюється межа їх виконання. Такою межею виступає вартість майна отриманого спадкоємцями у спадщину. Це і не дивно, оскільки такі обов`язки є боргами спадкодавця, і виникли внаслідок його діяльності, завдяки чому мають відшкодовуватися саме з його майна, що переходить у спадщину.
1.3. Системне тлумачення статті 16 та частини другої статті 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:
по-перше, норма частини другої статті 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;
по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями боржника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення коштів).
1.4. Аналіз частини другої статті 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців боржника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.
1.5. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на спадкове майно.
1.6. У постанові Верховного Суду України 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зроблено висновок, що «згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності, як зазначив суд. У справі, яка переглядається, кредитор пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців».
1.7. У пунктах 45, 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) вказано, що «з огляду на вказане, а також враховуючи невідповідність між висновком Верховного Суду України щодо застосування статті 1281 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15, і висновком Верховного Суду України щодо застосування вказаної статті, викладеним у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16, Велика Палата Верховного Суду відступає у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) від останнього. […] У справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) позивач 28 листопада 2012 року набув у кредитодавця право вимоги щодо предмета іпотеки на підставі договору факторингу. На той час згідно з листом ОСОБА_3 від 08 травня 2012 року кредитодавець знав про набуття спадкоємцями предмета іпотеки. Проте позивач вимогу про погашення боргу та звільнення предмета іпотеки надіслав спадкоємцям лише 23 грудня 2014 року, тобто пропустивши строки, визначені статтею 1281 ЦК України. Вказане позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємців».
1.8. Тобто від висновку, викладено у постанові Верховного Суду України 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 Велика Палата Верховного Суду не відступала.
1.9. У постанові Верховного Суду в складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18) зроблено висновок, що:
«відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України Верховний Суд не має правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося».
1.10. Тобто, Верховним Судом в складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зроблено висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.
По-друге, у справі, що переглядається, суди встановили:
2.2. Боржник ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та була власником домоволодіння по АДРЕСА_1 .
2.4. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. від 26 травня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ФОП ОСОБА_6 .
2.5. ОСОБА_2 , звертаючись зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. від 26 травня 2020 року, якою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, та інші доходи боржника ОСОБА_2 , а саме на її заробітну плату, зазначала, що вважає вказану постанову незаконною, оскільки приватний виконавець у даному виконавчому провадженні міг звернути стягнення тільки в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину. Оскільки жодного майна у спадщину після смерті матері ОСОБА_4 вона фактично не отримала, оскільки на спадковий будинок звернено стягнення по інших зобов`язаннях померлої ОСОБА_4 , відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови.
25 липня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №240/08/26-2 за умовами якого ОСОБА_5 зобов`язаний повернути АКБ «Форум» кредитні кошти в розмірі 90 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення - по 24 липня 2018 року;
в цей же день 25 липня 2008 року між АКБ «Форум», як кредитором та іпотекодержателем, ОСОБА_4 , як іпотекодавцем та майновим поручителем, ОСОБА_5 , як боржником, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу за реєстровим № 6218. Згідно умов іпотечного договору його предметом є спірне домоволодіння, яке на праві власності належить ОСОБА_4 . Цей іпотечний договір укладено з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов`язань, що випливають з укладеного між АКБ «Форум» та останнім кредитного договору № 240/08/26-23 від 25 липня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_5 зобов`язаний повернути АКБ «Форум» кредитні кошти в розмірі 90 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення - по 24 липня 2018 року, а іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання основного зобов`язання.
29 червня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в справі № 2-1475/2010, яким позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково, вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 240/08/26-21 від 25 липня 2008 року в розмірі 98 438,45 дол. США, що еквівалентно 777 663,76 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 на праві власності; виселити ОСОБА_4 з будинку, без надання іншого житлового приміщення.
23 лютого 2018 року ОСОБА_7 уклав з ПАТ «Банк Форум» договір № 1028-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за іпотечним договором № 240/08/26-21Ч від 25 липня 2008 року за реєстровим № 6218, який посвідчений, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 233.
у пункті 1.1. договору про відступлення прав за іпотечним договором визначено, що у зв`язку з укладенням між первісним ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЕМ (ПАТ «Банк Форум») та новим іпотекодержателем ( ОСОБА_7 ) договору №1028-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором №240/08/26-21Ч від 25 липня 2008 року, первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитним договором №240/08/26-21Му, що є його невід`ємною частиною;
01 жовтня 2018 року державним реєстратором КП «Агентство державної реєстрації та інвентаризації» Заводської селищної ради прийнято рішення №43286484 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
2.9. Суди встановили, що боржником підтверджено той факт, що вона не отримувала у спадщину будинку в натурі, оскільки на нього звернуто стягнення за іншими зобов`язаннями спадкодавця, а тому факт наявності майна у боржника, яке одержане від спадкодавця та його вартість, при винесенні оскарженої постанови приватним виконавцем є нез`ясованим.
3. У виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
3.1. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
3.2. Отже, в справі, що переглядалася:
стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проводиться тільки в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
звернуто стягнення за іншими зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
у приватного виконавця були відсутні правові підстави для звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , оскільки такий порядок виконання рішення суперечить тому порядку, який визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року - стягнення коштів у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.3. За таких обставин, колегії суддів необхідно було касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення - без змін.
Суддя В. І. Крат