Справа № 524/6786/21
Провадження № 2/524/3688/21
28 вересня 2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
Головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Швець Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,
У липні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , право власності на цю квартиру вона набула на підставі Договору купівлі-продажу від 21 липня 2005 року, укладеного між нею, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем.
Оскільки вона з 21.01.2005 року безперервно є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на яку в 2010 року накладено арешт, але не є боржником у виконавчих провадженнях, накладення на підставі постанови Автозаводського ВДВС від 28.01.2010 арешту на цю квартиру, порушує її законні права, як власника.
Ухвалою судді від 28.07.2021 року у справі відкрито провадження у справ.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала, справу просила слухати без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлялась належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов суду не направила.
Представник третьої особи Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.
Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , право власності на цю квартиру вона набула на підставі Договору купівлі-продажу від 21 липня 2005 року, укладеного між нею, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем.
Право власності на цю квартиру позивач набула на підставі Договору купівлі-продажу від 21 липня 2005 року, укладеного між мною, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем. Відповідно до пункту 1 цього Договору ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м. Право власності на квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього Договору.
Відповідний Договір був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом № 1253715 від 21.07.2005 р., а моє право власності на квартиру було зареєстроване, згідно чинного на той час законодавства, Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом № 7843315 від 21.07.2005р.
Рішенням позачергової ІV сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про перейменування вулиць міста Кременчука» від 16 лютого 2016 року затверджено Перелік вулиць, провулків, тупиків, проїздів, парків та скверів міста Кременчука, назви яких підлягають перейменуванню на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Згідно пункту 111 названого Переліку, вулиця Петровського була перейменована на АДРЕСА_3 .

Згідно вищевказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 263616948 від 30.06.2021 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна за реєстраційний номером обтяження 9460839.

Підставою обтяження вказано постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, 15313974, від 28.01.2010, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, головний держвиконавець А.В. Гоголєва. Об`єктом обтяження є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Власником квартири вказана ОСОБА_2 , обтяжувач - Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції. Також з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що арешт був накладений при виконанні судового наказу 2н-1642 від 24.06.2009 р. Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 09.07.2021 року № 81666 на адвокатський запит, на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1642, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрінбанк» боргу у розмірі 19672,35 грн. 09.04.2010 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (виконавчий документ направлений за належністю до Крюківського відділу державної виконавчої служби КМУЮ. Виконавче провадження знищено.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого:

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації його прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Разом з тим орган ДВС не є належним відповідачем за таким позовом, а може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Наразі у ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_2 не перебуває, що підтверджується відповіддю № 81666 від 09.07.2021 року (а.с. 24-25).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини .

Зважаючи на те, що виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 завершені, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.316, 317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно, порушує права позивача.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ураховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), який накладено на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження 15313974 від 28.01.2010 р., прийнятої головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Гололєва А.В.

Скасувати (виключити ) запис про обтяження реєстраційний номер № 9460839 від 28.01.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 грн 00 коп.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Жанна КРИВИЧ