УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2227/20

Провадження № 2/638/1148/21

12.10.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Календіної А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий Слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Полтавській області Сухина Владислав Володимирович про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого по кримінальному провадженню №0001223,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова з 17.02.2020 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий Слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Полтавській області Сухина Владислав Володимирович про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого по кримінальному провадженню №0001223.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (головуючий суддя Омельченко К. О.).

На підставі розпорядження №02-06/513 від 17.03.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено нового головуючого суддю для розгляду вказаної справи - Хайкіна В. М., що підтверджує протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий Слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Полтавській області Сухина Владислав Володимирович про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого по кримінальному провадженню №0001223 прийнято до провадження судді Хайкіна В.М. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.092021 року закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий Слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Полтавській області Сухина Владислав Володимирович про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого по кримінальному провадженню №0001223, справу призначене до судового розгляду.

Судове засідання по вказаній справі призначене на 06.12.2021 року о 10 год. 30 хв.

11.10.2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Хайкіна В. М. від розгляду цивільної справи №638/2227/20, обґрунтовуючи її тим, що не довіряє судді та сумнівається в його безпристрасності і об`єктивності при розгляді справи та вважає, що суддя прямо зацікавлений в результатах розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді, суд приходить до висновку, що відвід головуючому судді Хайкіну В. М. є необґрунтованим і заява про відвід судді підлягає передачі на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, частиною 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

В частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Разом з тим, подана ОСОБА_1 заява не містить жодних обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Хайкіна В. М., та можуть бути підставою для його відводу від розгляду справи відповідно до статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Наведені позивачем доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Хайкіна В. М. мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді не містить посилань на об`єктивний чи суб`єктивний критерії, які б свідчили про небезсторонність чи необ`єктивність судді Хайкіна В. М. при розгляді справи №638/2227/20, адже посилаючись на те, що суддя є необ`єктивним та несправедливим, заявник не наводить жодних доказів з цього приводу, а тому суд приходить до висновку, що викладені в заяві ОСОБА_1 підстави для відводу судді є виключно оціночними судженнями заявника, не підтвердженими жодними доказами чи обставинами.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу відповідача на приписи частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Хайкіна В. М. не вбачається, у зв`язку з чим заявлений відвід є необґрунтованим, а тому заяву ОСОБА_1 слід передати на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 252 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хайкіна В. М. від розгляду цивільної справи №638/2227/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий Слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Полтавській області Сухина Владислав Володимирович про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчого по кримінальному провадженню №0001223 - необґрунтованою.

Передати заяву про відвід для вирішення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Головуючий: