Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/720/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07.10.2021смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді: Кривенко О.В.,
за участю секретаря: Маташнюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
У даному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , який з 2012 року за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування позивачеві невідоме.
ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача.
Позивач вважає, що відповідач понад 6 місяців у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком.
У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_3 надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання, призначене на 30.08.2021 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Право власності позивача на даний будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 04 листопада 1981 р., зареєстрованого у Вознесенському бюро технічної інвентаризації 17 листопада 1981 р.
Згідно довідки Доманівського ЦНАП Доманівської селищної ради, ОСОБА_1 дійсно зареєстрваний по АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстрваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- актом обстеження від 07.07.2021 року щодо виявлення проживаючих в будинку за адресою АДРЕСА_1 , складеного депутатом Доманівської селищної ради округу №2 Кузніченко В.С., у присутності сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якому зазначено, що влаником в житловому будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , згідно будинкової книги в данному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який протягом 9 (дев`яти) років за данною адресою не проживає.
Судом також встановлено, що сторони не перебувають у родинних відносинах
При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суду необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні та поважність причин такої відсутності.
За правилами ст.ст.10, 11 ,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Докази, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні.
На сьогоднішній день позивач, як власник житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає йому у цьому, а тому він звернувся до суду.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 41 Конституції Українипередбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним
Стаття 47 Конституції Українитаст. 9 ЖК Українипередбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.
Відповідно до ч.1ст.317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ч. 1ст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Наявність реєстрації відповідача приводить до обмеження права власності позивача, що виражається в неможливості розпорядитись об`єктом власності на свій розсуд, які зокрема полягають у тому, що він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.
Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ч. 1ст.383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст.346 ЦК Україниправо власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно дост. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усуненняперешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першоїстатті346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Аналіз даних правових норм свідчить про те, що право користування житловим приміщенням власником житла є одним із засобів реалізації права власності і похідним від права власника на житло, таким чином внаслідок припинення права власності на житлове приміщення, особа втрачає і право користування цим приміщенням.
За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як власник будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , має право вимагати усунення порушення його права власності.
Із пояснень позивача , викладених в позові, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2012 року не проживає за місцем реєстрації. Ствердження позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Враховуючи, що ОСОБА_2 понад 9 років не користується житловим будинком позивача без поважних причин, що свідчить про втрату ним права на користування цим житлом, а також створює позивачеві перешкоди в користуванні житлом та його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. При цьому позивач просить суд не стягувати з відповідача на свою користь судовий збір.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко