Справа № 274/1767/21 Провадження № 2/0274/996/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 ,
провідшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 1 677,26 грн., у якості відшкодування моральної шкоди - грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою від 06.10.2021 р. провадження у справі в частині вимоги про відшкодування майнової шкоди закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від цієї вимоги.

Позов в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтованим тим, що діями ОСОБА_3 , які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , останньому було завдано моральної шкоди, оскільки він переніс емоційні та душевні страждання.

ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не довів, що діями ОСОБА_3 йому було завдано моральної шкода, така шкода була завдана діями іншої особи - ОСОБА_5 .

Судом з`ясовано, що органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що 20.05.2018 р. близько 17:00 ОСОБА_3 та інша особа, перебуваючи поряд із залізничною станцією "Райки", що знаходиться в с. Скраглівка Бердичівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили в сварку із ОСОБА_1 , яка переросла у бійку. В ході бійки у ОСОБА_3 виник умисел на умисне завдання ударів ОСОБА_1 з метою завдання останньому фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних ударів ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_1 декілька ударів ногами в область правої частини тулуба, чим завдав фізичного болю останньому та не спричинив тілесних ушкоджень. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, та 13.05.2019 р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру за вказаною вище статтею.

Ці обставини встановлені ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2020 р. у справі № 274/2871/19, яка набрала законної сили (а. с. 15 - 17).

Цією ж ухвалою звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України, у зв`язку з закінченням строків давності, та кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закрито.

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, розглядаючи справу, Суд виходить з того, що 20.05.2018 р. близько 17:00 ОСОБА_3 та інша особа, перебуваючи поряд із залізничною станцією "Райки", що знаходиться в с. Скраглівка Бердичівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили в сварку із ОСОБА_1 , яка переросла у бійку. В ході бійки у ОСОБА_3 виник умисел на умисне завдання ударів ОСОБА_1 з метою завдання останньому фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних ударів ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_1 декілька ударів ногами в область правої частини тулуба, чим завдав фізичного болю останньому та не спричинив тілесних ушкоджень, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Частинами першою та другою статті 289 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на особисту недоторканність. Фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню.

Таким чином внаслідок наведених вище дій ОСОБА_3 було порушено право ОСОБА_1 на особисту недоторканість.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 , йому було завдано моральну шкоду, оскільки він переніс емоційні та душевні страждання.

Частиною першою та п`ятою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В порушення наведених норм Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не подав будь-яких доказів, які б підтверджували переважну більшість обставини, на які він посилається в обґрунтування завдання йому моральної шкоди, зокрема, доказів того, що він переніс емоційні та душевні страждання під час розслідування кримінального провадження, зустрічей зі слідчим, надання показань, пов`язаних з розслідуванням, переживав з приводу коштів, які були витрачені сім`єю на лікування тощо.

Разом з тим, як було встановлено вище, внаслідок наведеного вище кримінального правопорушення, винуватим у вчиненні якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було завдано фізичного болю, при цьому Суд вважає очевидним, що через це у ОСОБА_1 виникли душевні страждання.

Частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, встановлені частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України, не стосуються спірних правовідносин.

Таким чином внаслідок наведених вище дій ОСОБА_3 було порушено право ОСОБА_1 на особисту недоторканість, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 щодо нього, та він має право на її відшкодування ОСОБА_3 .

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з того, що маральна шкода була завдана ОСОБА_3 шляхом скоєння кримінального правопорушення, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б дозволяли Суду оцінити глибину душевних страждань ОСОБА_1 , однак очевидним є наявність цих страждань, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували на погіршення здібностей ОСОБА_1 або позбавлення його можливості їх реалізації у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_3 мав умисел на завдання побоїв ОСОБА_1 , ОСОБА_1 має похилий вік (народився у ІНФОРМАЦІЯ_1., а. с. 7), тоді як ОСОБА_3 - молодий (народився у ІНФОРМАЦІЯ_2, а. с. 15), вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2021 р. у справі № 274/2871/19, який набрав законної сили, копія якого у матеріалах відсутня, але наявність якого визнається учасниками справи та підтверджується Єдиним реєстром судових рішень, задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 у зв`язку з умисним спричиненням останнім ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у якості відшкодування майнової шкоди - 1 677,26 грн., у якості відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн., та, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, Суд вважає, що цей розмір має становити 1 000,00 грн.

Судові витрати розподіляються згідно з положеннями статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 141, 142, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 113,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 11.10.2021 р.