РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 565/855/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/664/21

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» звернулося до Кузнецовського міського суду Рівненської областііз заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчими листами в справі №565/855/14-ц, які видані на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» вказує, що 22 березня 2019 року було укладено договір відступлення права вимоги між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та того ж 22 березня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №Ф1-08/62076-68 від 13 червня 2008 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла». Згідно додатків №1 та №3 до договору купівлі продажу майнових прав вимоги від 22 березня 2019 року, від ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» перейшли права вимоги щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2021 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів, виданих Кузнецовським міським судом Рівненської області на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року в справі №565/855/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 712612 (сімсот дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн.. 90 коп. заборгованості за кредитним договором №Ф1-08/62076-68 від 13 червня 2008 року.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі заявник стверджує, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує що, відсутні докази оплати за відступлення права вимоги згідно Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2019 року; відсутні докази повідомлення боржника про заміну кредитора; право грошової вимоги може бути предметом купівлі, але виключно за договором факторингу, а не загальної купівлі-продажу; на момент укладення договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК» Амбрелла» не була включена до Державного реєстру фінансових установ; надані копії не посвідчені належним чином; судове рішення не є законним та обґрунтованим.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні .

Представник ТОВ «ФК «Амбрелла» подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення законним та обґрунтованим та прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено судом та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року в справі №565/855/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 759414 (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн.. 83 коп. заборгованості за кредитним договором №Ф1-08/62076-68 від 13 червня 2008 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн.. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пені за простроченими кредитними коштами змінено, зменшивши суму, що підлягає до солідарного стягнення з відповідачів з 51801 грн. 93 коп. до 5000 грн., та відповідно зменшено загальну суму заборгованості, яка підлягає до солідарного стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 759414,83 грн. до 755414,83 грн. Також змінено вказане рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судового збору в сумі 3654 грн, стягнувши з відповідачів вказану суму з кожного у рівних частках (по 1218 грн.). В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року виправлено допущену в резолютивній частині рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року описку, зазначивши: «вважати правильним зазначенням зменшеної суми загальної заборгованості, що підлягає до солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» замість 755414,83 грн. 712612,90 грн.

На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року в справі №565/855/14-ц, видані виконавчі листи.

22 березня 2019 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги та того ж 22 березня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено договір відступлення права вимоги, за яким право грошової вимоги за кредитним договором №Ф1-08/62076-68 від 13 червня 2008 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла».

Згідно додатків №1 та №3 до договору купівлі продажу майнових прав вимоги від 22 березня 2019 року, від ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» перейшли права вимоги щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом статті 512 ЦК України,статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження`у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»,статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.4.1 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2019 сторони досягли згоди, що ціна договору сплачена новим кредитором у повному обсязі відповідно до договору №2019/03/19-3 від 19.03.2019 року та долучена квитанція (а.с. 188) тому твердження апелянта про відсутність доказів переходу права вимоги до нового кредитора не заслуговують на увагу.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Згідно п. 1.2 Договору №439, Сторони визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансування Банку новим кредитором. Таким чином, вказаний договір не може вважатися договором факторингу. Таким чином, ТОВ «ФК «Амбрелла» набуло право стягнути борг, що не є фінансовими послугами.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги дублюють заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження в суді першої інстанції, описують фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції без наведення обґрунтованих доводів щодо спростування таких висновків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваної ухвали, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Стояновської Бернадетти Анети залишити без задоволення.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків