Справа № 658/934/21
(провадження №2/658/719/21)
30 вересня 2021 року м.Каховка
Каховський міськрайонний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Рахімової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сурікової А.Є.,
представника позивача: ОСОБА_1 ,
представника третьої особи: Губки М.В.,
у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: орган опіки та піклування Каховської міської територіальної громади про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: орган опіки та піклування Каховської міської територіальної громади про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 05.07.2001 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1 . На вказаній житловій площі зареєстровані відповідачі. Відповідачка ОСОБА_4 з неповнолітнім сином не проживають в житловому будинку з 2015 року, оскільки мешкає зі своєю родиною за адресою: АДРЕСА_2 . З серпня 2019 року відповідач ОСОБА_3 , шлюб з якою розірваний рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області 25.11.2020 року, не проживає в даному будинку. Особистих речей відповідачів в будинку немає і будинком останні не цікавляться. Позивач змушений сплачувати всі комунальні послуги за них, що важко відображаються на його матеріальному становищі та не дозволяє позивачу оформити субсидію. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.04.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку.Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, адресати відмовились від його отримання. Будь-яких заяв, відзиву не надходило.
Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідач ОСОБА_4 на виклики до відділу нез"являлась, хоча і отримувала їх. Тобто, не бажає і не проявляє прагнення бути зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є племінником позивача та йому відомо, що в будинку, який належить позивачу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто з відповідачів не мешкає. З ОСОБА_3 дядько розлучений лише з 2020 року, проте фактично не проживає набагато більше, з того періоду, як ОСОБА_2 захворів, свідок стверджує, що відповідачі жодного разу не з`являлись, особистих речей в будинку не бачив, це, приблизно, останніх п"ять років.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 05.07.2001 року, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлям, та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 ( а.с.8), що підтверджується й реєстраційним посвідченням від 20.07.2001 року ( а.с.9).
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25.11.2020 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано ( а.с. 10).

В матеріалах справи міститься довідка про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.02.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , як власник будинку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( донька), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( донька дружини), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( онук дружини), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( онук), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( дружина).

Відповідно до довідки квартального від 02.12.2020 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , але фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.5).

Крім того, відповідно до акту про не проживаючих осіб від 15.02.2021 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , але фактично не проживають , особистих речей немає ( а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У принципі 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.59, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання й розвиток; із цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий та післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

В силу ст.160 СК України, місце проживання дитини визначається місцем проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків ( або одного з них ). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер ( поважні або неповажні ) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Реєстрація неповнолітньої дитини у квартирі належній позивачу порушує її право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.391, 316, 317, 321, 391 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: орган опіки та піклування Каховської міської територіальної громади про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку за АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, адреса реєстраційного місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, адреса реєстраційного місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, адреса реєстраційного місця проживання: АДРЕСА_1 ) солідарно на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстраційного місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Рахімова