Справа № 504/661/20
Номер провадження 2/504/1570/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020р. АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.08.2011р. в сумі 22582, 99 грн. та 2102 грн. судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 25.08.2011 року, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2020р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.11.2020р. позов задоволений. Але за заявою сторони відповідача ОСОБА_1 ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.02.2021 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду.

29.04.2021р. при новому розгляді справи АТ КБ «Приватбанк» надало заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 25.08.2011р. в сумі 16266, 10 грн., яка складається з 11965, 66 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 11965,66 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредитом; 4300,44 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625, а також понесені позивачем судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 скористалась процесуальним правом та подала відзив (заяву) проти позову. В обґрунтування правової позиції відповідач посилалась, що банк не повідомив суд, що вона не мала заборгованості станом на 16.09.2013 року, крім того наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови. Окрім цього відповідач вважає, що строк протягом якого позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права сплив, тому просила застосувати наслідки пропущення строку позовної давності, відмовивши у задоволенні позову (а.с.201-211).

Представник позивача скористався процесуальним правом та подав заперечення на заяву позивача. На спростування доводів відповідача, представник АТ КБ «Приватбанк» посилався, що укладання договору здійснювалося за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивачем надано до суду копія анкети-заяви від 25.08.2011р., з якої чітко вбачається згода відповідача на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», що підтверджено її підписом. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, виписка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Також представник позивача зауважив, що картка, надана відповідачу діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки діє до останнього дня 09.2021р., що підтверджено довідкою про видачу кредитних карт. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 29.02.2020р., до спливу строку позовної давності. Стосовно посилань ОСОБА_1 на погашення заборгованості, представник банку зазначив, що заборгованість утворилася з 27.06.2018р. (а.с.214-222).

В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судові засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

25.08.2011р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи.

Проте, у «Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» відсутні відомості, з якими саме Умовами та Правилами ознайомлений і погоджується відповідач, підписуючи Анкету-заяву, відсутні умови кредитування, заява не містить даних про отримання відповідачем кредиту.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Проте, як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», в ньому відсутні відомості щодо ознайомлення відповідача саме з цим Витягом, що ставить під сумнів обізнаності відповідача з майбутніми умовами кредитного договору.

При цьому, суд зауважує, що у анкеті-заяві відповідач не зазначила, яку картку, згідно переліку, бажає оформити на своє ім`я, а зазначена довідка стосується карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», а тому зазначений Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки у Анкеті-заяві не конкретизовано тариф із запропонованих карток.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 25.08.2013 року станом на 31.05.2015 року становить: 16266,10 грн., яка складається з: 11965,66 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченими тілом кредиту, 11965,66 04 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України у розмірі 4300,44 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з цим, у заяві позичальника від 25.08.2011 року процентна/відсоткова ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, просив крім простроченого тіла кредиту у розмірі 11965,66 грн. (грошові кошти банку, якими скористався, але не повернув позичальник), стягнути такі складові боргу як: заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 4300,44 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.08.2011 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, що стосується заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 4300,44 грн., суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначеної суми, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 25.08.2011 року.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Проте, оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту, і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 11965,66 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Суд погоджується із доводами позивача стосовно відсутності підстав для застосування строків позовної давності, оскільки картка, надана відповідачу діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки діє до останнього дня 09.2021р., що підтверджено довідкою про видачу кредитних карт.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з наданого платіжного доручення від 13.02.2020 (а.с. 33), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1546,27 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту №б/н від 25.08.2011р. у розмірі 11965 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 66 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1546 (одна тисяча п`ятсот сорок шість) грн. 27 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Жовтан П. В.