справа № 208/8876/20
№ провадження 2/208/173/21
09 серпня 2021 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л., представника позивача ОСОБА_1 ,
Учасники справи:
позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власності шляхом вселення, -
1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власності шляхом вселення.
У своєму позові позивач просить суд з урахуванням уточнень, зобов`язати ОСОБА_4 не чинити позивачу ОСОБА_2 перешкод у користуванні власністю, а саме 24/50 частини квартири АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_2 в 24/50 частин квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 12 травня 2006 року ОСОБА_2 отримав ордер на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 . 29 квітня 2013 року вони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали право власності на майно. 23 червня 2007 року син ОСОБА_3 одружився з відповідачем та вони почали разом проживати в квартирі. На тепер син розірвав шлюб з відповідачем, але вона проживає в квартирі та забороняє йому ОСОБА_2 користуватись та розпоряджатись своїм майном, вчиняє сварки. Він звертався до правоохоронних органів за захистом прав. Він і до тепер змушений жити у сусідів.
2. Заяви, клопотання позивача, відповідача.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомила.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт того, що позивач на даний час проживає у неї, вона є сусідкою, відповідач не пускає ОСОБА_2 до квартири.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила факт того, що вона з позивачем ОСОБА_2 знайома близько 30 років. Його колишня невістка відповідач по справі не впускає до його власної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
3. Процесуальні дії по справі.
21 січня 2021 р. ухвалою суду позов був залишено без руху.
01 квітня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, 17 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з матеріалів справи, власниками по 12/25 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 24, 0 кв.м., житловою - 17,6 кв.м. є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.04.2013 року (а.с.8).
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 14.12.2020 р. (а.с.13).
Позивач ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з 09.01.2019, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.14).
На тепер позивач ОСОБА_2 в квартирі не проживає, так як відповідач ОСОБА_4 перешкоджає в вселенні його в вищезазначену квартиру, як власнику нерухомого майна.
5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Конституцією України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.
Згідно положень частини першої та четвертої ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Виходячи з положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до частини першої ст.383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.
Кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. (ст. 16 Цивільного кодексу України)
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Згідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню
Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Ст. 369, 391 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Здійснюючи перешкоди позивачеві в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , відповідач порушила наведені норми права, що призвело до порушення прав спільної сумісної власності.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , та на тепер позивач ОСОБА_2 не має змоги користуватись та володіти своєю власністю, так як відповідач по справі перешкоджає його вселенню в квартиру.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
6. Висновки суду.
На підставі вищенаведеного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 - підлягають задоволенню.
7.Розподіл судових витрат.
Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 328, 358, 360 ЦК України, 150 ЖК України, ст.ст. 7, 19, 175, 268, 272, 273, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власності шляхом вселення, задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 перешкод у користуванні власністю, а саме 24/50 частини квартири АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в 24/50 частин квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 908 грн. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.