Справа № 150/200/20
Провадження № 22-ц/801/2011/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кушнір Б. Б.
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

08 жовтня 2021 рокуСправа № 150/200/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу за апеляційною скаргою представника моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва Павла Володимировича на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року в позові моторного (транспортного) страхового бюро України в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Гусєв Павло Володимирович подав апеляційну скаргу 03 серпня 2021 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, визначеного ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків, зокрема надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.

08 вересня 2021 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, представник моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Гусєв Павло Володимирович звернувся із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додав квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Водночас, вказана заява недоліків визначених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, не усунула

Відтак, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року визнано неповажними підстави зазначені представником позивача моторного (транспортного) страхового бюро України адвокатом Гусєвим П.В. у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року, та продовжено процесуальний строк для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги, шляхом подання інших поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

На виконання вимог ухвали, 04 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника позивача моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва П.В. про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначено інші причини пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Так, заява мотивована тим, що під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення 06 листопада 2020 року представник позивача не був присутній. Разом з тим, вказує, що повний текст оскаржуваного рішення був складений 13 листопада 2020 року, а направлений на адресу заявника, простою кореспонденцією, лиш 16 липня 2021 року, що є порушенням ч.ч. 5,11 ст. 272 ЦПК України. Крім того, зазначає, що оприлюднення оскаржуваного рішення в ЄДРСР раніше не свідчить про демонстрацію позивачем неготовності брати участь на всіх етапах розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження відсутні, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для його поновлення є лише поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було б вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Водночас, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Водночас, ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч.1 ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача по справі моторне (транспортне) страхове бюро України в суді попередньої інстанції представляв Гусєв Павло Володимирович (а.с. 46).

Так, з прохальної частини поданої позовної заяви вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 просив суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін розглянути без участі представника позивача (а.с .2-4).

Відтак, позивач моторне (транспортне) страхове бюро України та його представник ОСОБА_2 , які задіяні в ході судового розгляду вказаної справи, в тому числі з урахуванням заявленого клопотання, зобов`язані були з розумним інтервалом часу самостійно цікавитись провадженням у цій справі.

Проте, ні в клопотанні про поновлення строку, ні в заявах про усунення недоліків стороною позивача не обґрунтовано неможливості, або ж наявності перешкод самостійно цікавитись провадженням у вказаній справі.

Докази, які містяться в матеріалах справи про направлення копії оскаржуваного рішення суду 13 липня 2021 року за адвокатським запитом представника позивача ОСОБА_3 не спростовують можливості отримання рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року раніше вищезазначеної дати.

Додатково суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку заявника в цілому, зокрема те, що протягом періоду з моменту ухвалення 06 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції та часу, коли заявник дізнався про його ухвалення 16 липня 2021 року, минуло понад дев`ять місяців, тобто зазначене свідчить, що заявник тривалий період часу не цікавився поданою ним позовною заявою, разом з цим подані до апеляційної скарги та клопотання про поновлення процесуального строку заяви від 12 липня 2021 року, направленої Чернівецькому районному суду Вінницької області із вимогою про вручення копії судового рішення, не свідчить про добросовісну процесуальну поведінку заявника.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року в цивільній справі № 757/39474/19-ц (провадження № 61-9739ск21).

Між тим, доводи викладені в заяві та клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не спростовують необхідність сторін, зокрема позивача моторно (транспортне) страхове бюро України та його представника адвоката Гусєва П.В. з розумним інтервалом часу самостійно цікавитись провадженням у цій справі.

Покликання представника позивача в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що судом попередньої інстанції повний текст оскаржуваного рішення було направлено простою кореспонденцією, лиш 16 липня 2021 року, що є порушенням ч.ч. 5,11 ст. 272 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджує недотримання судом попередньої інстанції вказаних вимог, під час направлення повного тексту рішення раніше вказаної дати, а саме 18 липня 2020 року (а.с. 113).

Також, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на отримання та оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування позивачем моторно (транспортне) страхове бюро України своїми процесуальними правами.

З вказаного вбачається, що жодних перешкод в своєчасному отриманні копії оскаржуваного рішення суду та/або ознайомленні із його текстом у апелянта та його представника не було, як і не було перешкод для звернення з апеляційною скаргою в строки, встановлені діючим законодавством.

Оскільки апелянтом не було зазначено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року, а зазначені причини не можна вважати такими, що є поважними, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки апелянтом, всупереч вимогам статей 77 81 ЦПК України, не надано беззаперечних доказів, на підставі чого суд мав би поновити строк, то апеляційну скаргу слід вважати такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними зазначені представником позивача моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва Павла Володимировича підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Гусєва Павла Володимировича на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало