Справа №: 398/3075/21
провадження №: 2/398/1642/21
РІШЕННЯ
Іменем України

"11" жовтня 2021 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Гулий Андрій Васильович, до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивач в інтересах позивача звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди за несвоєчасну виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України. 17 травня 2019 року наказом №116 командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з позивачем припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено у запас Збройних Сил України за пп. «б» п.2 ч.5 ст.6 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я).

З 24 червня 2019 року позивача виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

26 березня 2020 року позивачу відповідачем було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, однак в день розрахунку не було виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, чим було порушено права позивача.

У зв`язку із зазначеним позивач був змушений звернутись до суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі: визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 травня 2019 року по 26 березня 2020 року включно; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 травня 2019 року по 26 березня 2020 року включно.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року залишено без змін.

Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач лише 12 травня 2021 року, тобто через 1 рік і 11 місяців після звільнення, отримав середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, на думку представника позивача, зважаючи на бездіяльність відповідача, яка встановлена вищезазначеними рішеннями судів, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000грн.
20 липня.2021 року від командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що, на думку, відповідача, представником позивача в позові не зазначено в чому полягає моральна шкода та не обґрунтовано її розмір, у зв`язку чим просить відмовити в задоволенні позову.
26 липня 2021 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті як компенсацію потерпілому завданих збитків так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Моральна шкода була завдана позивачу бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у несвоєчасній виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини щодо доказування наявності моральної шкоди, порушення прав особи вже само по собі тягне моральні страждання і виникнення підстав для стягнення моральної шкоди, а тому, на думку представника позивача, не потрібно доводити факт страждань. Враховуючи викладене, позивач має право на відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, при цьому, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав до суду до суду заяву у якій просив справу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині №2269 Національної Гвардії України, має військове звання підполковника, працював начальником квартирно-експлуатаційної служби тилу.
Наказом командувача Національної гвардії України від 26 квітня 2019 року №65 о/с ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп. «б» п.2 ч.5 ст.6 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 травня 2019 року № 116, з позивачем припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі: визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 травня 2019 року по 26 березня 2020 року включно; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 травня 2019 року по 26 березня 2020 року включно.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року залишено без змін.

Зазначені рішення судів набрали законної сили та виконані, що не заперечується сторонами.
Так, як зазначено в позовній заяві та не заперечується відповідачем, 12 травня 2021 року відповідачем перераховано на рахунок позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Питання відповідальності за порушення трудових прав військовослужбовців та відшкодування моральної шкоди військовослужбовцю у разі порушення його трудових прав не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження військової служби.
За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення Цивільного кодексу України як таких, що визначають загальні підстави та порядок відшкодування моральної шкоди.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірною бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Крім того, оскільки у спірних правовідносинах підставою відшкодування є порушення саме трудових прав позивача, то суд приходить до висновку про можливість застосування також і норм КЗпП України.
За правилами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Отже, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Зазначеними вище судовими рішеннями судів, зокрема встановлено, що саме протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушення трудових прав позивача, що полягає у невиплаті в день звільнення грошової компенсації за невикористану позивачем у 2015-2019 рр. додаткову відпустку як учасника бойових дій.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд приходить до висновку, що саме протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушення трудових прав позивача та чинним законодавством України саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яким визнана презумпція моральної шкоди, тобто відповідно до позиції ЄСПЛ, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Так, рішенням від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику відшкодування моральної шкоди, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд враховує, що при звільненні з військової служби позивач розраховував на отримання вказаних вище виплат та компенсацій, які не були виплачені з вини відповідача. Вимушена неможливість користуватися належними позивачу коштами внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача призвела до значних душевних страждань, погіршення психологічного стану, що безумовно відобразилось на фізичному здоров`ї позивача.
Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року).
При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги також характер правопорушення, його тривалість, зокрема те, що позивач, належні йому при звільненні суми, отримав більш як через рік з моменту звільнення. Крім того, порушення прав позивача з боку відповідача призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі шляхом звернення за правовою допомогою, а потім до суду за захистом порушеного права.
Керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Позивач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позов подано до суду 01.02.2021 року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року складав 2270,00грн.
З урахуванням загального розміру задоволених позовних вимог (5 000,00 грн.) за подання цього позову необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 908,00 грн.
Оскільки представником позивача подано до суду заяву у якій він вказує, що докази витрат на правову допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі, питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на послуги адвоката, суд наразі не вирішує.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 137, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Гулий Андрій Васильович, до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач Військова частина № НОМЕР_1 Національної Гвардії України, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код за .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА