Ухвала

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 607/9268/17

провадження № 61-18616св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватне підприємство «Владіз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року у складі судді Дзюбича В. Л., постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С., та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Костів О. З., Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсиббанк» за кредитним договором № 601 від 06 грудня 2005 року в розмірі 61 102,60 дол. США, що еквівалентно 1 593 563,00 грн та 1 152,14 грн пені, та заборгованості за кредитним договором № 0 від 20 вересня 2007 року у розмірі 105 444,64 дол. США, що еквівалентно 2750 008,86 грн та 452 013,62 грн пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки: 1/2 частину торгово-офісного приміщення № 1 загальною площею 47,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л. В., за реєстром № 6437, та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55.5 кв.м та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л. В., за реєстром №6445, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 600,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, щовідповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» в результаті набуття ОСОБА_1 права власності на іпотечне майно, а саме: 1/2 частину торгово-офісного приміщення № 1 за адресою АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 іпотека є дійсною для набувача нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Останній набув статусу іпотекодавця за іпотечними договорами від 06 грудня 2005 року та 20 вересня 2007 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , зі всіма правами та обов`язками за вказаними іпотечними договорами у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, в тому числі щодо обов`язку задовольнити вимогу іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення основного зобов`язання.

У грудні 2020 року ОСОБА_4 , як особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки подала до суду апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в частині задоволення позову щодо звернення стягнення на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду (26 вересня 2018 року) ОСОБА_1 не був власником іпотечного майна (1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ), оскільки 27 червня 2018 року, на підставі договору купівлі-продажу, який було укладено у формі, передбаченій законодавством, право власності на вказану квартиру набув ОСОБА_4 враховуючи викладене, розглядаючи позов до неналежного відповідача, суд повинен був прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що АТ «УкрСиббанк», як іпотекодержатель, не надавав згоди ОСОБА_1 на продаж майна (1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що є предметом іпотеки АТ «УкрСиббанк») ОСОБА_5 , який в подальшому продав іпотечне майно ОСОБА_4 , а останній відчужив його ОСОБА_6 , тобто, на час подання ОСОБА_4 апеляційної скарги (31 грудня 2020 року) останній не вважався власником 1/3 частини спірної квартири, в зв`язку із чим оскаржувані судові рішення не порушують його права.

У квітні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бас-Маркет» (далі - ТОВ «Бас-Маркет»), як особа яка не була залучена судом до розгляду справи, посилаючись на те, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, подало апеляційну скаргу, у якій просило рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки 1/2 частину торгово-офісного приміщення № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04 грудня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 0 скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Владіз» про звернення стягнення на предмет іпотеки 1/2 частину торгово-офісного приміщення № 1 загальною площею 47,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 0 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Поновлено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у нескасованій частині. Вирішено питання судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року безпосередньо стосується прав та інтересів ТОВ «Бас-Маркет», яке набуло право власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, недійсність якого у судовому порядку не встановлена, яке не було залучено до участі у справі в якості відповідача, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову про звернення стягнення на вищевказане спірне іпотечне майно

У грудні 2020 року АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року та залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що з огляду на нікчемність правочину, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бас-Маркет» без згоди іпотекодержателя АТ «УкрСиббанк», отже права, які підлягають захисту у ТОВ «Бас-Маркет» відсутні.

Судом застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 369/2770,16-ц, від 07 листопада 2018 року в справі № 357/3394/16-ц, від 04 вересня 2020 року в справі № 524/7048/15, від 04 жовтня 2018 року в справі № 904/326/18, від 18 листопада 2020 року в справі № 04/5026/803/2012, від 16 вересня 2020 року в справі № 1522/21119/12, від 29 жовтня 2020 року в справі № 200/6831/18, від 21 жовтня 2020 року в справі № 572/5296/14-ц, від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17, від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц, від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року в справі № 6-308цс16.

У липні 2021 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на зазначає, що суди залишили поза увагою, що банк не звертався до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності правочину та витребування майна із незаконного володіння, а тому власником майна був саме ОСОБА_4 . За таких пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні позову (висновки Верховного Суду викладені в постанові від 21 лютого 2019 року у справі № 420/2383/16-ц).

У січні 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк», у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення скасувати. Зазначав, що при винесенні рішень судами не було враховано постанови господарського суду Тернопільської області у справі № 5022/1400/2012.

У лютому 2021 року ТОВ «Бас-Маркет» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк», у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У вересні 2021 року АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 , у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначало, що на час подання апеляційної скарги ОСОБА_4 , останній не вважався власником 1/3 частини спірної квартири, у зв`язку із чим оскаржувані судові рішення не порушують його права.

Ухвалами Верховного Суду від 24 грудня 2020 року та 13 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 607/9268/17, витребувано її з Витребувати з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватне підприємство «Владіз», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська