Справа №519/135/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

05.10.2021 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Слісаренко Г.В., Малярчук В.А., Коршак Ю.М.,

представника позивача - адвоката Щелакової К.В.,

представника відповідача - адвоката Шелудько Т.Г.,

представника Служби у справах дітей Южненської міської ради - Бабаєвої М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - Щелакової Катерини Валеріївни до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, за участю третіх осіб - Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради

Встановив:

Представник позивача - адвокат Щелакова К.В. звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що 07.08.2015 року між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, за ініціативою відповідача 14.09.2018 шлюб було розірвано.

Під час перебування у шлюбі відповідач мало приділяв уваги сину, не забезпечував сім`ю, більше цікавився комп`ютерними іграми, за якими проводив цілі дні. З часу розлучення відповідач майже не бачив дитину, навіть короткі зустрічі з сином були досить напруженні, син боявся, плакав, а відповідач дозволяв собі досить грубе спілкування з дитиною, чим лякав останнього. Після розірвання шлюбу відповідач привласнив дитячі речі, краватку, коляску та не віддав їх. Згодом позивачка дізналась, що ці речі відповідач намагається продати через інтернет-сайти і вона була вимушена через свого знайомого викупити необхідні для дитини предмети та речі.

Останній раз відповідач спілкувався з дитиною 11.11.2019 року. З того часу жодного разу не намагався зустрітися з сином або зателефонувати, щоб поспілкуватися з ним.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_4 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки.

Позивачка з березня 2019 року живе одною сім`єю з ОСОБА_5 . ОСОБА_5 повністю піклується про сина позивачки, забезпечує його матеріально, опікується його здоров`ям, фізичним та інтелектуальним розвитком. ОСОБА_4 вважає ОСОБА_5 своїм батьком.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалою Южного міського суду 19.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

12.05.2021 до суду від представника відповідача - адвоката Шелудько Т.Г. надійшов відзив на позовну заяву згідно якого сторона відповідача з позовною заявою не погоджується та вважають, що позов повинен бути відхилений. При цьому зазначають, що позивач дитини бачити не давала, ховала його, всяко опиралася його спробам налагодити хоча б людські відносини з сином, старалась щоб він забув його, як батька. Відповідач не міг забрати дитину з дитячого садочку і навіть погуляти з ним. Навіть в день його виїзду до Німеччини, налаштувала свого коханця проти нього, що призвело до бійки, через що він не зміг попрощатися з сином.

Відповідач визнає, що не сплачував аліменти з жовтня 2019 року і має зараз заборгованість перед дитиною, але він почав їх сплачувати. Вже сплатив заборгованість з 01.11.2019 по 01.03.2020 та переказав аліменти на сина в сумі 17 587,94 грн. та за 01.04.2020 - 01.05.2020 р. переказав 7 035,18 грн. Звичайно в повному обсязі буде сплачувати аліменти та гасити заборгованість по ним. Він ніяким чином не ухиляється від виховання дитини та її утримання, обіцяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу чи подарунки, як має змогу.

Відповідач дійсно хотів сина забрати з собою на постійне місце проживання до Німеччині і звільнити ОСОБА_1 від сплати будь-яких аліментів, але колишня дружина дозволу не дала. Без згоди матері, згідно законодавства України та законів Німеччини, викрадення дитини є злочином, на який відповідач би в жодному разі не пішов та ніколи не піде.

Від сина ніколи не відмовиться, бо він його дуже любить, хоче про нього піклуватися, бачити як він зростає, навчається, радіти його життєвим успіхам та досягненням. Вважає, що батькам треба мирним шляхом домовлятися про графік чи порядок спілкуваня батька з сином.

Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче судове засідання. Витребувано в управлінні сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

В судовому засідання представник позивача - адвокат Щелакова К.В. позов підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Шелудько Т.Г. позов не визнала з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник Служби у справах дітей Южненської міської ради Бабаєвої М.О. вважає, що батькам було б доцільно знайти компромісне вирішення даного спору. При цьому представник третьої особи підтримує висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради просить справу розглядати без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 (а.с.10).

Рішенням Южного міського суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.9). Судовим наказом від 24.09.2018 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини його заробітку (доходу), починаючи з 06.07.2018 і до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам № 4619 заборгованість зі сплати аліментів станом на 25.05.2020 складає 53355,52 грн. (а.с.12). Згідно банківських виписок ОСОБА_3 частково погашав заборгованість по сплаті аліментів (а.с.13-14, 86-87).

Як вбачається з довідки КДНЗ «Южненський міський ясла-садок №2 «Лелечення» з 01.11.2017 з батьком дитини працівники ДНЗ №2 не знайомі та жодного разу його не бачили (а.с.17). Згідно характеристики ДНЗ «Зірочка» батько, ОСОБА_3 у часті у вихованні дитини в межах закладу не приймає. Вихованням дитини займається мама, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 виїхав з України 06.09.2019 року, після отримання громадянства Німеччини, змінив свої ім`я та по батькові - ОСОБА_3 , прізвище - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 - мати позивача зазначила, що зять ОСОБА_3 не працював, не заробляв коштів і не приділяв достатньої уваги сім`ї та сину, навіть міг не погодувати ОСОБА_4 , коли не було матері. ОСОБА_3 не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився сином, а лише грав у онлайн ігри, також не цікавився дитиною і після розлучення. На сьогоднішній день ОСОБА_4 не знає свого батька ОСОБА_3 , він подарунків йому ніяких не передає і з днем народження не вітає, лише останнім часом почав погашати заборгованість по аліментам.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 - рідна сестра позивача зазначила, що ОСОБА_3 не належно відносився до дитини, коштів для сім`ї не заробляв. Коли вони розлучились і ОСОБА_4 проживав у них, ОСОБА_3 приходив до дитини лише раз, а на прохання побути з ним в інші дні він відмовлявся. На сьогоднішній день, на скільки відомо свідку, ОСОБА_3 взагалі не контактує із ОСОБА_4 . Чула як відповідач говорив, що при можливості забере дитину за кордон.

Згідно висновку виконавчого комітету Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування захищаючи інтереси дитини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередити ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , 2015 року народження заявлений з підстав п.2 ч.1 ст. 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ст. 164 ч.1 п.2, ч.4 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (рішення від 18.12.2008 року), зокрема зазначав про наступне, «п. 47… право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див. рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. The United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Пункт 49 рішення у справі "Савіни проти України" також зазначає, що «…. хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить із конкретних обставин справи, насамперед, з того, чи ґрунтуються доводи позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина на достатній доказовій базі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявні в матеріалах справи докази (пояснення свідків, довідка зі дошкільного закладу; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів), на внутрішнє переконання суду, у розумінні ст.80 ЦПК України, не є достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про те, що відповідач, через винну поведінку, свідомо нехтував виконанням своїх батьківських обов`язків стосовно сина.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, питання щодо застосування таких заходів також слід вирішувати після з`ясування обставин ставлення батька до дитини.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач позов категорично не визнає, ніколи не відмовлявся від власного сина, робив спроби поспілкуватись із ним, частково погашає заборгованість по аліментам, хоча і рідко, але проводив час із сином ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю, а з вересня 2019 року ОСОБА_3 виїхав з України за кордон, що також впливає на систематичність зустрічей із сином. Таким чином посилання позивачки про те, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не бере матеріальної участі у вихованні сина не знайшли свого підтвердження в межах розгляду даної справи.

На переконання суду, не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, той факт, що позивач з березня 2019 року живе однією сім`єю з ОСОБА_5 , який повністю піклується про сина позивача, забезпечує його матеріально, опікується його здоров`ям, фізичним та інтелектуальним розвитком і ОСОБА_4 вважає його своїм батьком, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.

Наявність заборгованості по аліментам також сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Вказанане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 23 квітня 2020 року в №420/1075/17 та постанові Верховного Суду від 22 квітня в справі № 643/5002/17.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Зміною ставлення до виховання дитини є піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що встановлені у даній справі, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Однак, враховуючи поведінку відповідача ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, його слід попередити про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 - адвоката Щелакової Катерини Валеріївни до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, за участю третіх осіб - Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради- відмовити.

Попередити ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Дата складання повного судового рішення 11.10.2021 о 16.30 год.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, місцезнаходження за адресою: адреса: Одеська обл., м. Южне, вул. Григорівського десанту, 18.

Третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження за адресою: адреса: 46001, м.Тернопіль, бульвар Т.Шевченка, 1.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ