Справа № 310/9313/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Троценко Т. А.

при секретарі: Мудрак І. С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кондрашової В. М.

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи адвоката Ганчевої М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,

Встановив:

ОСОБА_1 і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, у якому вказали, що їм на праві спільної часткової власності на лежить житлова квартира АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_1 має право власності 5/12 часток у спірній квартирі, ОСОБА_5 - 1/4 частку, та третя особа ОСОБА_4 - має право на 1/3 частку в квартирі, але право власності не зареєструвала.

Після смерті у 2014 році колишньої власниці квартири ОСОБА_8 спадщину на її частку прийняв син ОСОБА_9 , і до квартири самочинно вселився його син ОСОБА_10 з дружиною ОСОБА_11 та донькою ОСОБА_12 , яка в подальшому вийшла заміж за ОСОБА_13 , та вселила в квартиру і чоловіка.

02. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер співвласник квартири ОСОБА_9 , і спадщину після нього прийняла його дружина ОСОБА_4 , діти і онука якої в даний час мешкають у спірній квартирі.

Позивачі вказують, що вони намагалися вирішити питання щодо розподілу спадкового майна між усіма співвласниками, проте на теперішній час відповідачі квартиру не звільняють, у зв`язку з чим вони, як співвласники не мають можливості користуватись спадковим майном, відповідачі не бажають також і продати житло і поділити гроші кожному відповідно до його частки у спадковому майні.

Враховуючи, що відповідачі вселилися та мешкають в квартирі без жодної правової підстави, не зареєстровані в ній, на свій розсуд здійснюють ремонті роботи, що унеможливлює безперешкодне користування нею їм, позивачам, тому просять виселити їх з вказаної квартири.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги і просять задовольнити. Пояснили, що квартира є чотирикімнатною, але ОСОБА_14 , який є власником 1/4 її частки, вимушений проживати з дружиною та малолітньою дитиною в однокімнатній квартирі своєї тещі, оскільки у зв`язку з неприязненими відносинами, які склалися між ним та відповідачами, які не є членами його родини,сумісне проживання у спірній квартирі декількох сімей неможливе.

ОСОБА_5 вказав, що він, як співвласник, бажає проживати у квартирі разом з членами своєї сім`ї, проте у даних обставинах це неможливо, питання про сплату йому його частки в квартирі відповідачі не вирішують, виселятись не бажають.

Відповідачі ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечують проти позову і вказали, що ще за життя їх бабусі ОСОБА_8 у 2014 році вони вселилися в квартиру доглядати за нею, після її смерті спадкоємець бабусі - їх батько ОСОБА_9 дозволив їм мешкати в квартирі, а після смерті батька їм дозволила там же проживати їх мати - ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Ремонт вони зробили косметичний, оскільки квартира знаходиться у занедбаному стані. Вони не згодні нічого відшкодовувати позивачам за їх частку в житлі, оскільки вселялися за згодою і позивачки ОСОБА_1 , і їх батька ОСОБА_17 , які були власниками житла.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона як спадкоємиця власника квартири надала дозвіл на проживання в ній своєму сина з сім`єю, поки квартира не буде продана. Але позивачі усіляко уникають від вирішення питання про її продаж і розподіл грошей між співвласниками, тому її син продовжує мешкати в квартирі.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_14 , є власником 1/4 частки у квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрований у ній, але вони вимушені разом з маленькою дитиною мешкати в квартирі її матері, оскільки в квартирі мешкає сім`я ОСОБА_19 , і їх сумісне проживання неможливе.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 суду пояснили, що їх родичі - відповідачі по справі, заселилися у спірну квартиру зі згоди позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_22 , який мав у квартирі 1/3 частку, продовжують жити по теперішній час, зробили косметичний ремонт, несучі стіни не руйнували.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона мешкає в багатоповерховому будинку АДРЕСА_2 , і знає, що у квартирі АДРЕСА_3 більше, ніж 4 роки мешкає ОСОБА_10 з дружиною, донькою, онуком та зятем.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1996 року, виданого виробничим житловим ремонтно- експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження № 6691 та реєстраційного посвідчення КПТІ чотирикімнатна квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної приватної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

На даний час співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_1 - 5/12 часток, ОСОБА_14 - 1/4 частка, та ОСОБА_4 -1/3 частка, при цьому остання прийняла вказану частку в квартирі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_17 , але право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєструвала.

Сторонами не заперечується, що у спірній квартирі мешкають: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які членами сім`ї власників ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не являються, хоча є між собою родичами.

Відповідачі вказують, що вселилися в жиле приміщення за згодою позивачки, проте остання цей факт заперечує, вказуючи на порушення її права як власника житла на вільне користування своєю власністю, тому позивачі просять усунути перешкоди у користуванні своєю власністю шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири.

Частина 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Факт неможливості проживання у спірній квартирі позивача ОСОБА_5 з членами своєї сім`ї підтверджено в судовому засідання показами свідка ОСОБА_18 , не заперечується відповідачами.

За таких обставин суд застосовує вимоги ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таке право позивачі просять реалізувати шляхом виселення відповідачів з жилого приміщення.

Частина 2 статті 116 Житлового Кодексу України передбачає, що осіб, які сасамоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідачі не спростували факт самоправного зайняття спірного жилого приміщення, правомірність свого вселення та проживання без реєстрації в квартирі не довели.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанови них цим Кодексом.

Той факт, що третя особа ОСОБА_4 дозволила членам своєї сім`ї проживати у квартирі, частину якої вона успадкувала, судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки відповідачі вселилися в житло ще до того, як вона прийняла спадщину, а також суд враховує, що ОСОБА_4 не є власником частки у житловому приміщенні, оскільки тільки реалізувала своє право на прийняття спадщини, і не здійснила державну реєстрацію права власності, як то передбачено частиною 4 ст. 334 ЦК України, яка визначає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Суд також враховує, що відповідачі не є членами сім`ї позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, вони також не були і членами сім`ї померлої ОСОБА_8 , за життя якої вони вселилися до квартири, усі відповідачі мають реєстрацію за іншою адресою, та неможливість проживання за адресою реєстрації не довели.

Враховуючи, що позивачами доведена неможливість реалізації їх права на вільне користування своєю власністю у зв`язку з протиправністю дій відповідачів, які не бажають добровільно виселятися зі спірної квартири, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 64,116 ЖК України, ст. ст. 334, 383,391 ЦК України, ст. ст. 12,13,76-83,158-163 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 і ОСОБА_5 перешкоди у користуванні та розпорядженні належній їм на праві спільної часткової власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 07. 10. 2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко