Провадження 22-ц/812/1873/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Миколаєві цивільну №472/493/21 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року під головуванням судді Кучерявенко С.С., в приміщенні того ж суду, за заявою

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Веселинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Веселинівська селищна рада Миколаївської області про оголошення фізичної особи померлою,-

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявниці п`ятиденний строк із дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків (а.с. 20).

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, заявницею не зазначено обставини, що вказують безпосередньо на наявність підстав вважати фізичну особу померлою або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У заяві не вказано конкретних фактів, що дали б підстави вважати особу померлою, не зазначено чи зверталась заявник до правоохоронних органів з заявою про розшук своєї матері та чи заведено розшукову справу по факту її зникнення, чи зверталась вона до суду про оголошення її матері безвісно відсутньою.

Наступною ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року заяву повернуто особі, яка її подала, оскільки останньою не виконано вимоги ухвали цього суду від 05 липня 2021 року.

ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги вказують, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не узгоджуються із нормами процесуального права та фактичними обставинами справи, оскільки ОСОБА_1 було надано інформацію стосовно зниклої особи.

Відповідно до приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали позову, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у липні 2021 року звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи померлою ОСОБА_3 ..

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області заяву про визнання фізичної особи померлою було залишено без руху та надано заявнику п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для виправлення недоліків, зазначених у вказаній ухвалі суду. У даній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що зміст поданої заяви не відповідає вимогам, визначеним статтею 306 ЦПК України, оскільки в ній: не вказано, які саме підстави підтверджують, що ОСОБА_3 померла, що між заявником та особою, яку заявниця просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Виходячи із положень статті 3 ЦПК України, звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою може особа, яка заінтересована у зміні правового статусу відсутньої особи, оскільки від цього залежить реалізація належних їй суб`єктивних прав. На підтвердження цього мають бути надані докази, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить визнати безвісно відсутньою або оголосити померлою, існують певні правовідносини, або дані про те, що безвісна відсутність особи є перешкодою для заявника у реалізації його суб`єктивних прав. Така особа набуває процесуального статусу заявника.

Судом зазначено, що ОСОБА_1 не надано документа на підтвердження вказаних доводів. В ухвалі від 05 липня 2021 року про залишення без руху заяви суд першої інстанції також вказав, що у заяві не зазначені відповідні докази, щодо даних свідків, які б могли дати свідчення та підтвердити факт безвісної відсутності за останнім відомим місцем її проживання. Крім того, не вказано чи заявник вживав заходи щодо звернення до правоохоронних органів про розшук своєї матері, що перешкоджає здійснити суду належну підготовку до розгляду справи по суті, відповідно до статті 307 ЦПК України.

Наступною ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року заяву про визнання фізичної особи померлою було визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.27). Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд зазначив, що ОСОБА_1 не виправила недоліки, зазначені в попередній ухвалі

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 29 липня 2021 року про визнання неподаною та повернення заяви позивачу про оголошення фізичної особи померлою є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із приписами норм процесуального права, які регламентують спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження судом розглядаються в тому числі і справи про оголошення особи померлою (п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Згідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про оголошення фізичної особи померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено (ст. 307 ЦПК України).

Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (ч.1 ст.308 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи померлою (із додатками) містять відповідну інформацію, визначену приписами ч.1 статті 306 ЦПК України.

Посилання в ухвалі про залишення заяви без руху на відсутність у заяві ОСОБА_1 даних про свідків, які б могли підтвердити факт безвісної відсутності ОСОБА_3 за останнім відомим місцем її реєстрації та те що заявницею не зазначено чи зверталась вона до правоохоронних органів з заявою про розшук своєї матері чи заведено по факту її зникнення розшукову справу не може вважатися вагомою підставою для повернення заяви заявнику. Стаття 306 ЦПК України не встановлює обов`язку особи надавати список свідків на підтвердження викладених у заяві про оголошення особи померлою обставин. При цьому статті 307 та 308 ЦПК України надають суду право самостійно визначити осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитувати відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Безпідставне повернення заяви порушує право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року скасувати, матеріали вказаної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова