ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/3955/21

номер провадження 22-ц/819/1893/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Тихоши Сергія Михайловича, який діє від імені ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2021 року, ухвалене у складі ОСОБА_2 в цивільній справі №766/3955/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява обґрунтована тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначав, що з 19.04.2020 року він та відповідачка проживають окремо. Їх діти, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з матір`ю, а з ним залишився проживати син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в даний час є студентом першого курсу Херсонського Державного Університету першого (бакалаврського) рівня спеціальності 121 «Інженерія програмного забезпечення факультету комп`ютерних наук, фізики та математики», денної форми навчання, контрактної форми фінансування, не отримує стипендію, термін навчання становить 3 роки 10 місяців, а саме з 11.09.2020 року по 30.06.2024 року, вартість навчання складає за один рік навчання 19513,20 грн.

Позивач зазначив, що син хворіє, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-офтальмолога, у лютому 2021 року ОСОБА_4 переніс ортодотальне лікування зубів у лікаря-стоматолога, вартість якого складає 22000 грн., та в подальшому син потребує лікування та догляду в медичних закладах.

Посилався позивач і на те, що він є пенсіонером МВС та отримує пенсію, однак його доходів не вистачає на забезпечення сина всіх необхідним, та вони із сином залишилися у скрутному матеріальному становищі.

В той час, як відповідачка працює офіційно, має постійний заробіток, а тому на думку позивача, має змогу утримувати їхнього спільного сина, однак після досягнення повноліття сина, відповідачка ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні ОСОБА_4 , не надає йому жодної матеріальної допомоги, хоча син її потребує.

Навчання потребує значних затрат, оскільки крім повсякденних витрат на харчування, придбання канцелярських приладів, підручників, одягу є також потреба у витрачанні додаткових коштів на проїзд.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання ОСОБА_4 в розмірі ј заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_4 23 років. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з

ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2021 року до закінчення навчання або до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Тихоша С.М., який діє від імені

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати заочне рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта, судом першої інстанції не були враховані норми ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), а саме не взято до уваги матеріальне становище відповідачки, яка немає житла у власності, та винаймає квартиру. Окрім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому отримує мінімальну заробітну плату.

Зазначає апелянт і про те, що відповідачка не отримує від позивача кошти на утримання двох неповнолітніх дітей, та ОСОБА_3 має у власності автомобіль та житловий будинок.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, оскільки розмір ціна позову у даному випадку є меншою, а ніж сто розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб (227000,00 грн).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 08.11.2002 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Від спільного шлюбу сторони мають 3-х дітей, а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6,7,9).

Відповідно до довідки №29, виданої виконкомом Корабельної районної у місті Херсоні раді, ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_4 ( старший син подружжя) проживають разом (а.с. 8).

ОСОБА_4 є студентом 1 курсу Херсонського державного університету, першого (бакалаврського) рівня спеціальності 121 Інженерія програмного забезпечення факультету комп`ютерних наук, фізики та математики, денної форми навчання, контрактної форми фінансування. Стипендію не отримує. Зараховано до університету наказом №262-с від 11.09.2020 року. Термін навчання 3 роки 10 місяців (з 11.09.2020 року по 30.06.2024 року), що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №84 від 26.02.2021 року.

Із копій квитанцій, наданих позивачем до суду першої інстанції вбачається, що позивач сплатив грошові кошти у сумі 19320 грн. на користь ХДУ у якості оплати за 1 курс навчання сина подружжя - ОСОБА_4 (а.с. 16).

Згідно із квитанцією №4673 від 25.02.2021 року ОСОБА_7 сплатив 22000 грн. у якості послуг за ортодотальне лікування (а.с. 19)

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 (позивач) є пенсіонером МВС України (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, буде сумою, що відповідає обов`язку матері дитини забезпечити частину витрат на її навчання та утримання з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується частково, не погоджується лише з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних аліментів, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_4 , син ОСОБА_8 досяг повноліття і навчається на першому курсі Херсонського Державного Університету першого (бакалаврського) рівня спеціальності 121 «Інженерія програмного забезпечення факультету комп`ютерних наук, фізики та математики», денної форми навчання, контрактної форми фінансування. Термін закінчення навчання 30.06.2024 рік. У зв`язку з цим, син не може самостійно забезпечити собі оплату навчання та проживання.

Згідно квитанцій, наданих позивачем, ним сплачено кошти за навчання сина в розмірі 19320,00 грн.

Інших доказів, які б вказували про вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження ОСОБА_4 , як це передбачено статтею 182 СК України, матеріали справи не містять.

Окрім того, судом не враховано, що питання щодо утримання двох інших спільних неповнолітніх дітей вирішується в судовому порядку, доказів того, що батько дітей добровільно їх утримує матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а відповідачка може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до статті 141 СК України, частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню щодо своїх дітей, апеляційний суд вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від доходів ОСОБА_1 будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення. При цьому колегія суддів враховує той факт, що двоє неповнолітніх дітей наразі перебувають на утриманні відповідачки.

Крім того, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 частки доходу (заробітку) у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, апеляційний суд зазначає, що зазначені позовні вимоги носять безпідставний характер, оскільки ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, тобто при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку процентна складова не застосовується.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не має житла у власності та винаймає квартиру, а також щодо наявності у позивача у власності автомобіля та житлового будинку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянтом ці обставини всупереч ст. 12,81 ЦПК України не підтверджені, та документальні відомості з приводу зазначених фактів у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до приписів п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2021 року в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання сина, який продовжує навчання підлягає зміні з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, посилання суду на нижню межу аліментів слід виключити з рішення, в іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367,374, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката адвоката Тихоши Сергія Михайловича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2021 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_3 аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська