ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7586/21 Справа № 175/412/13- ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справі Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача та поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі ТОВ ФК «Укрфінанс Груп») звернулось до суду з заявою про заміну стягувача та поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року заяву задоволено. Замінено сторону (стягувача) у виконавчому листі №175/412/13-ц від 25 листопада 2013 року, який виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору в розмірі 70 934,97 грн., яка складається з: 18 487,82 грн. заборгованості по кредиту, 14 158,50 грн. несплачених процентів, 38 288,65 грн. нарахованої пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 709,34 грн. судові витрати, правонаступником, а саме стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Поновлено строк для повторного пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №175/412/13-ц від 25 липня 2013 року, який виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору в розмірі 70 934,97 грн., яка складається з: 18 487,82 грн. заборгованості по кредиту, 14 158,50 грн. несплачених процентів, 38 288,65 грн. нарахованої пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 709,34 грн. судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року та постановляння нової ухвали про відмову у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні наявні правові підстави для задоволення заяви. Наголошував на тому, що ухвала взагалі не містить правового обґрунтування і в ній не зазначено жодних підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. Наголошував на тому, що про розгляд заяви він не повідомлявся належним чином та заява розглянута у його відсутність, що грубим чином порушує його право на судовий захист.

17 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначали, що їх заява повністю доведена та обґрунтована.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» були задоволені у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору в розмірі 70 934,97 грн., яка складається з: 18 487,82 грн., заборгованості по кредиту, 14 158,50 грн., несплачених процентів, 38 288,65 грн., нарахованої пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 709,34 грн. судові витрати (а.с.61-64).

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с.65).

Відповідно до реєстру боржників від 04 травня 2018 року та вказаного договору відступлення прав вимоги кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №014/134273/3175/73 від 03 серпня 2007 року (номер порядковий у реєстрі 166), який укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», суд першої інстанції виходив з того вона є обґрунтованою та доведеною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для для заміни сторони стягувача та відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч.2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст.510 ЦК України).

Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Беручи до уваги вище викладене, можна дійти висновку про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива до відкриття виконавчого провадження, при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (у виконавчому листі), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження №61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження №61-39193св18).

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ Райффайзен Банк Аваль суду надано договір №114/57 від 27 квітня 2018 року про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ Райффайзен Банк Аваль відступив ПАТ ОКСІ Банк права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Та договору про відступлення права вимоги від 27 квітня 2018 року, укладений між ПАТ ОКСІ Банк та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», за умовами якого ПАТ ОКСІ Банк відступило, а ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» набуло належне кредитору право вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.81-100). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Оскільки договір про відступлення права вимоги недійсним не визнавався, доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для скасування ухвали суду в частині заміни стягувача не можна визнати обґрунтованими.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

З заяви ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.

Колегія суддів звертає увагу, що факт набуття заявником права вимоги до ОСОБА_1 вже після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є безумовною підставою для поновлення цього строку.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновити строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

У даному випадку стягувач внаслідок своєї тривалої бездіяльності, яка не була виправдана поважними причинами, не продемонстрував зацікавленості у виконання рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до ст.433 ЦПК України з урахування принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала в частині поновлення строку постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволені про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року в частині поновлення строку для повторного пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №175/412/13-ц від 25 липня 2013 року, який виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору в розмірі 70 934,97 грн, яка складається з: 18 487,82 грн. заборгованості по кредиту, 14 158,50 грн. несплачених процентів, 38 288,65 грн. нарахованої пені за прострочення сплати кредиту та відсотків та 709,34 грн. судові витрати, скасувати та в цій частині в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відмовити.

В решті ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.