ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1091/19

Головуючий у першій інстанції Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1147/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 січня 2021 року (ухвалене о 11:17, повний текст рішення складено 15 січня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі по тексту - ПАТ «Страхова група «ТАС») про стягнення з останнього на його користь 32 832,47 грн страхового відшкодування та 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Позов обґрунтовував тим, що 25.05.2016 року близько 8 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Орищенка в с. Піски Бахмацького району Чернігівської області в напрямку перехрестя з вулицею Шевченка, порушив вимоги п.2.3 (б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.08.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Цивільний позов ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Транспортний засіб «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував засуджений ОСОБА_2 , належить на праві власності ПСП «Пісківське». Цивільно-правова відповідальність власника цього транспортного засобу була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», до якої позивач звернувся як до страховика із заявами на виплату страхового відшкодування шкоди, однак відповідач у порушення вимог законодавства не здійснив належного відшкодування шкоди.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 4277,77 грн грн рахунок відшкодування коштів, витрачених на лікування, 213,89 грн в рахунок моральної шкоди, 561,60 грн в рахунок витрат на правову допомогу, а всього 5053,26 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що встановлення позивачу другої групи інвалідності не є наслідком травм, отриманих ним під час ДТП, яка мала місце 25.05.2016 року. Заявник указує, що висновок комісійної судово-медичної експертизи не відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Страхова група «ТАС» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважає рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.01.2021 року законним, обґрунтованим та винесеним без порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ДТП 25.05.2016 року за участю автомобіля марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ПСП «Пісківське», відповідальність якого застрахована відповідачем, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 30.05.2016 року по 22.06. 2016 року, під час якого ним витрачено кошти на придбання лікарських засобів на загальну суму 4277,77 грн, що підтверджено належними доказами.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахувавши приписи ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлений факт заподіяння моральної шкоди позивачеві, вважав за необхідне стягнути з відповідача на його користь 213,89 грн. моральної шкоди

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення шкоди за період тимчасової втрати працездатності та шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є особою непрацездатного віку, отримує пенсію, встановлення другої групи інвалідності позивачу не пов`язано з травмою, яку він отримав під час ДТП 25.05.2016 року.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 25 травня 2016 року близько 8 години 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Орищенка в с. Піски Бахмацького району Чернігівської області в напрямку перехрестя з вулицею Шевченка, порушив вимоги пункту 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та пункту 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , який почав переїжджати проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому сідничної кістки справа, 5-го ребра справа без зміщення уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови та лівої кисті, які в своєму комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Вироком Бахмацького районного суду від 31.08.2017 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 7-13).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27.11.2017 року вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.08.2017 відносно ОСОБА_2 змінено в частині призначеного покарання. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 14-18).

Відповідно до виписного епікризу № 5067 ОСОБА_1 , 1942 р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» з 30.05.2016 року по 22.06.2016 року (а.с. 23).

За твердженням позивача ним на лікування було витрачено 4277,77 грн, на підтвердження чого надані оригінали чеків з аптек (а.с 31-34). Відповідачем розмір витрат на лікування не оспорюється.

20.09.2018 року ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою №056680, виданою Бахмацькою міжрайонною медико-соціальною експертизою комісією (а.с. 24).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи №27 лікування ОСОБА_1 у період з 25.05.2016 по 22.06.2016 в Бахмацькій центральній районній лікарні, Чернігівській центральній районній лікарні пов`язано з травматичними ушкодженнями, які він отримав під час дорожньо-транспортної пригоди 25.05.2016 року; встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_1 не пов`язано з травмою, яку він отримав під час ДТП 25.05.2016 року (а.с. 148-159).

Транспортний засіб «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , належить на праві власності ПСП «Пісківське», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.01.2002 року (а.с. 19).

Цивільно-правова відповідальність власника даного транспортного засобу на час ДТП 25.05.2016 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4481604 (а.с. 21).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про відшкодування зі страхової компанії, яка здійснила страхування цивільно-правової відповідальності винної особи, шкоди, заподіяної здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди, завданої ДПТ.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 24.1 ст. 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів (п. 24.2 ст. 24 Закону).

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті (п. 24.3 ст. 24 Закону).

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.05.2016 по 30.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у Бахмацькій ЦРЛ, потім він продовжив лікування з приводу отриманої травми в Чернігівській ЦРЛ 30.05.2016 - 22.06.2016 року. Висновком комісійної судово-медичної експертизи Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи №27 підтверджено, що лікування ОСОБА_1 у період з 25.05.2016 по 22.06.2016 в Бахмацькій ЦРЛ, Чернігівській ЦРЛ пов`язано з травматичними ушкодженнями, які він отримав під час дорожньо-транспортної пригоди 25.05.2016 року. Під час лікування позивачем за власні кошти придбані необхідні медикаменти на загальну суму 4277,77 грн, що відповідачем не оспорюється.

Статтею 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зважаючи на те, що загальний розмір страхової виплати, визначеної судом, за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 4277,77 грн, а 5% від неї складає 213,89 грн, то лише в межах цієї суми страхова компанія ПАТ «Страхова група «ТАС» може нести відповідальність з відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що вірно визначено судом першої інстанції.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи та наданих доказів на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу володільцем джерела підвищеної небезпеки була завдана шкода (у зв`язку з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди й моральна шкода), яка підлягає стягненню із відповідача як страховика завдавача шкоди.

Суд першої інстанції правильно визначив, що дія ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено відшкодування неотриманих доходів потерпілим у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, на позивача не розповсюджується, оскільки він 1942 року народження, є особою непрацездатного віку і відповідно до довідки №115/25.02.2019 року отримує пенсію, та обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення 1401,66 грн за період тимчасової втрати працездатності за період з 25.05.2016 по 22.06.2016.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що встановлення позивачу другої групи інвалідності не є наслідком травм, отриманих ним під час ДТП, яка мала місце 25.05.2016 року, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Позивачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст.77-78 ЦПК України.

При цьому, у висновку комісійної судово-медичної експертизи від 27.01.2020, складеного судово-медичною експертною комісією Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи, зазначено, що в діагнозі, який був вказаний в Акті №708/2 огляду медико-соціальної експертної комісії від 20.09.2018 при встановленні безстроково другої групи інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не згадуються як безпосередньо отримані під час ДТП 25.05.2016 року тілесні ушкодження, так і можливі наслідки останніх, а тому судово-медична експертна комісія вважає, що встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_1 не пов`язано з травмою, яку він отримав під час ДТП 25.05.2016 року. Указаний висновок експертизи у встановленому законом порядку не спростований.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: О.І.Онищенко

А.А.Скрипка