Справа № 369/959/19
Провадження №2/369/467/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Аврамець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві усну заяву про відвід судді Дубас Т.В., який заявлений представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат і 3% річних за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат і 3% річних за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки.

05.10.2021 року у судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 було заявлено усний відвід головуючій судді Дубас Тетяні Володимирівні.

Дана заява мотивована тим, що у заявника є обґрунтовані підстави того, що суддя Дубас Т.В. заінтересована у результаті розгляду справи та існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, а саме з приводу не задоволення його заяви про виклик та допит свідків у судовому засіданні та з приводу постановлення ухвали про усунення недоліків позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав усний відвід судді, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти відводу судді.

Третя особа: ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що усний відвід є необгрунтованим, оскільки не ґрунтується на вимогах ЦПК України, в яких визначено підстави для відводу судді. Будь-яких доказів, які б давали підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, позивачі суду не надали.

Згідно вимог ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу та самовідводу визначаються ст. 36 ЦПК України.

Суд звертає увагу представника позивача, що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 листопада 1997 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Оцінюючи доводи відводу, заявленого представником позивача, суд зауважує, що згідно вимог ст. 214 ЦПК України головуючий суддя, відповідно вчиняє всі необхідні дії для виконання завдань цивільного судочинства.

Відтак, власна суб`єктивна оцінка представника позивача відносно процесуальних дій головуючого по справі в судовому засіданні не може бути підставою для відводу в розумінні ст. 36 ЦПК України.

На підставі викладеного усна заява про відвід задоволенню не підлягає, оскільки подана сьогодні, судове провадження підлягає продовженню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 36-40, ст. 252 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні усної заяви про відвід судді Дубас Т.В., який заявлений представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 06 жовтня 2021 року.

Суддя: Дубас Т.В.