КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8900/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Справа № 760/15914/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, яка подана представником Сакалюком Дмитром Васильовичем, нарішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Шереметьєвої Л.А.

у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У серпні 2017 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11 892, 81 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 грудня 2015 року в м. Києві на вул. Металістів сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «Nissan Infiniti», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, застрахована не була. Оскільки винуватець ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після зазначеної події потерпіла ОСОБА_3 звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної їй внаслідок ДТП. Для підтвердження розміру завданої шкоди було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Звіту № 15/12-А14 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Infiniti», державний номер НОМЕР_2 , становить 11 370,61 гр. У зв`язку з чим позивач, на підставі звіту та інших зібраних документів, здійснив страхове відшкодування потерпілій в розмірі 11370, 61 грн. Крім того позивачем було сплачено 522, 20 грн. за послуги аварійних комісарів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, в зв`язку з чим ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року провадження в справі було зупинено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року провадження в справі було поновлено та ухвалою суду від 01 грудня 2020 року до участі в справі залучено ОСОБА_1 як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Сакалюк Д.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд безпідставно та незаконно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 припинилися у зв`язку зі смертю останнього, а його спадкоємець учасником ДТП не була. Така позиція суду не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, що стосується зобов`язань спадкоємця задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги за позовом до спадкоємця про відшкодування шкоди, вчиненої дорожньо-транспортною пригодою, не можуть вважатися належним способом захисту порушеного його права, оскільки правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 припинилися у зв`язку зі смертю останнього, а його спадкоємець учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди не була.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2015 року в м. Києві на вул. Металістів сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «Nissan Infiniti», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були пошкоджені.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності (а.с. 17).

Відповідно до Звіту № 15/12-А14 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Infiniti», держ. номер НОМЕР_2 , становить 11 370,61 грн. (а.с. 6-14).

В зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди чинного Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивачем було здійснено страхову виплату на підставі наказу № 2411 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » від 29.03.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2411рв від 30 березня 2016 року (а.с 19).

Також позивачем було сплачено 522, 20 грн. за послуги аварійних комісарів, що підтверджується платіжним дорученням № 0000001рв від 03.02.2016 року та Актом виконаних робіт від 11.01.2016 року (а.с. 20).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 19 жовтня 2018 року серії НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99).

Зупиняючи провадження у справі ухвалою від 17 січня 2019 року до залучення у справі правонаступника, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Як вбачається зі спадкової справи № 258/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної 27 березня 2019 року Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою, спадщину прийняла його мати ОСОБА_1 (а.с.139-171).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №2-491 від 14 червня 2019 року, спадщину за законом, яка складається з 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_1 (а.с. 161 зворот).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 2-454 від 14 червня 2019 року, спадщину за законом, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_1 (а.с. 169).

Згідно з ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пунктів 41.1, 41.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частинами 2 та 3 статті 22 вказаного Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим-юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Встановивши факт настання події, передбаченої підпунктом «а» частини 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 11370, 61 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілої, та поніс витрати за послуги аварійних комісарів у розмірі 522, 20 грн., а отже виконав покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 22 зазначеного Закону, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення суми виплаченого відшкодування.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 січня 2020 року у справі 306/2000/16-ц, за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За змістом висновків Верховного Суду, викладених у постанові № 686/10026/16-ц від 10 червня 2020 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, відповідно до статті 1231 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадкового майна задовольнити вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Встановлено, що суб`єктом відповідальності за майнову шкоду, спричинену позивачу, є особа, діями якої завдано шкоду потерпілій стороні, тобто в даному випадку померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_1 , яка залучена до участі у цій справі як правонаступник померлого ОСОБА_2 .

Отже, відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину згідно зі ст. 1261 ЦК України, зобов`язана у межах вартості спадкового майна задовольнити вимоги позивача відповідно до ст. 1231 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування майнової шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що спадковим майном після смерті ОСОБА_2 є 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року, укладеного між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та ОСОБА_2 , вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , складає 646 152 грн., що є достатньою для відшкодування позивачу суми виплаченого відшкодування в розмірі 11 892, 81 грн., здійсненого позивачем на користь потерпілої відповідно до пунктів 41.1, 41.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вище, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_1 , як правонаступник померлого ОСОБА_2 , який є суб`єктом відповідальності за майнову шкоду, спричинену позивачу, зобов`язана у межах вартості спадкового майна задовольнити вимоги позивача відповідно до ст. 1231 ЦК України, не визначився з характером спірних правовідносин, не встановив обставин, від яких залежить правильне вирішення спору, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, встановивши, що загальна вартість майна, одержаного відповідачем ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_2 , є достатньою для відшкодування страхової виплати позивачу, розмір якої складає 11 892, 81 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11 892, 81 грн. на відшкодування майнової шкоди на підставі ст. 1231 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, у вигляді сплаченого збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, на суму, що разом складає 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, яка подана представником Сакалюком Дмитром Васильовичем,- задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року - скасувати та прийняти постанову:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11 892 (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 81 коп. на відшкодування майнової шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхового бюро України, , місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.