ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 953/1956/21

провадження № 22-ц/818/5792/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2021 року в складі судді Аркатової К.В.,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів залишено без задоволення.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України, який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання (частина п`ята статті 259 ЦПК України).

Статтею 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис згідно з позицією абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Аналіз статті 353 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що ухвала суду першої інстанції, якою залишено без задоволенння клопотання про витребування доказів, не є тією ухвалою, яка згідно з положеннями статті 353 ЦПК України підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Свої заперечення на цю ухвалу, яка не перешкоджає подальшому руху справи, заявник може включити до апеляційної скарги на рішення суду згідно з вимогами частини другої статті 353 ЦПК України. Таке відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження є прогнозованим та передбачуваним з огляду на зміст частини першої статті 353 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) зазначено, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (підпункт 15.11 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2021 року підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог підпункту 15.11 пункту 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів підлягає апеляційному оскарженню, оскільки таке клопотання є видом забезпечення доказів та вказане питання має бути вирішено судом апеляційної інстанції не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частинами першою, четвертою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (частини перша, друга статті 116 ЦПК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Матеріли справи не містять даних про звернення ОСОБА_1 з заявою про витребування доказів в порядку забезпечення доказів, встановленому статтями 116-118 ЦПК України. При звернення до суду з заявою про витребування доказів ОСОБА_1 посилалась на вимоги статей 84 та 87 ЦПК України, які регулюють питання витребування доказів, а не їх забезпечення.

Оскільки відсутні відомості про подання ОСОБА_1 заяви про витребування доказів саме як заходу забезпечення доказів, то відсутні підстави для перегляду в апеляційному порядку ухвали, постановленої за результатами розгляду вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 357, підпунктом 15.11 пункту 15 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Матеріали цивільної справи № 953/1956/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію моральної шкоди повернути до Дзержинського районного суду міста Харкова для виконання вимог підпункту 15.11 пункту 15 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова