Справа №345/3867/21
Провадження № 2/345/1138/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2021 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивача звернувся до суду з даним позовом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_3 . На час смерті спадкодавцю належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 2,30 га (згідно витягу з Державного земельного кадастру - 2,2987 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнилівської селищної ради Калуського району.

На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на час смерті майно позивачу.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори та 14.02.2000 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок.

Крім того, постановою нотаріуса від 17.03.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті спадкодавця.

Позивач зазначив, що ОСОБА_3 ще за життя розпочала приватизацію даної земельної ділянки, однак не встигла отримати Державний акт, так як померла. Завершенням процедури приватизації займався саме він, однак Державний акт на право приватної власності на землю був помилково виданий на ім`я його покійної матері.

Оскільки позивач прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління спадковим майном, він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила про визнання позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Згідно Державного акта про право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 044035, що виданий 26.04.2001 (а.с. 10) спадкодавцю на праві власності належала земельна ділянка площею 2,30 га для веденн товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що 11.08.2021 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі дана земельна ділянка була зареєстрована, їй був присвоєний кадастровий номер :09:001:0281, а також уточнено площу - 2,2987 га (а.с. 12-14).

На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 22.02.1999 секретарем Войнилівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за № 15 (а.с. 8), яким заповіла все належне їй на час смерті майно ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак постановою від 17.03.2020 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як Державний акт про право приватної власності на землю був виданий після смерті ОСОБА_3 (а.с. 5).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 044035, що виданий 26.04.2001, був виданий з порушенням норм чинного законодавства після смерті ОСОБА_3 , коли її правосуб`єктність була припинена.

Разом з тим з наданих позивачем копій документів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 ще за життя розпочала процедуру приватизації даної земельної ділянки, однак через смерть не встигла отримати підтверджуючі право власності документи. З копії державного акта вбачається, що він був виданий на підставі рішення сесії Войнилівської селищної ради від 24.11.2000 року.

Якщо видача державного акта про право власності на земельну ділянку здійснювалася на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», то до спадкоємців переходить право отримання Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів належності вказаних майнових прав спадкодавцю.

На момент відкриття спадщини цивільні правовідносини сторін були врегульовані Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під мовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить о спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на час смерті матері спільно проживав з нею, вів спільне господарство, а після її смерті фактично вступив в управління спадковим майном, суд вважає, що він належним чином прийняв спадщину.

Спадкоємці, що в силу ст. 353 ЦК України (в редакції 1963 року) мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Будь-які інші особи, як мали б претензії до спадкового майна, відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 2,2987 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :09:001:0281, яка розташована на території Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий