Справа № 526/1049/20
Провадження № 2/526/31/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

з участю секретаря Синепол С. А.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача ТОВ "Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337" Пазинича В.М., адвоката Хоруженка С. Г.

представника відповідача АТ "СК"Країна" - Коваленко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємтсво №15337» про стягнення матеріальної шкоди,

у с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємтсво №15337» про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 22.11.2017 на території Козельщинського району Полтавської області на 71 км автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , з якими зіткнувся рейсовий автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337», яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 .

Між АТ «Страхова компанія» Країна» та ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» було укладено Договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29.09.2017, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки «Рута 20 СПГ» державний р/н НОМЕР_3 .

Позивач звернувся до Полтавської регіональної дирекції АТ «Страхова компанія» Країна» з метою написати заяву на виплату страхового відшкодування завданих матеріальних збитків, де йому пояснили, що спочатку необхідно встановити розмір матеріальних збитків, тому 05.12.2017 він звернувся до Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса із відповідною заявою на проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою встановлення розміру завданих збитків.

Згідно висновку №1818 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 15.12.2017 Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С.Бокаріуса, внаслідок вищезазначеного ДТП станом на 05.12.2017 розмір завданого йому матеріального збитку, спричиненого ушкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 складає 88 463,10 грн та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 складає 4 930,25 грн. Всього сума збитків, завданих пошкодженням належного йому майна становила 93 393,35 грн.

15 грудня 2017 року він звернувся до Полтавської регіональної дирекції АТ «Страхова компанія» Країна», щоб написати заяву на виплату страхового відшкодування завданих йому матеріальних збитків, де йому повідомили, що заяву на виплату страхового відшкодування потрібно писати вже після винесення остаточного рішення у кримінальній справі.

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.10.2019 у кримінальній справі № 533/3/18 водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2. ст. 286 КК України і призначено відповідне покарання та скасовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту на автомобіль та напівпричіп позивача, які, як речові докази у кримінальній справі, залишено йому як власнику.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.03.2020 вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.10.2019 було змінено та звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В іншій частині вирок залишено без змін.

Отримавши копії вищезазначених судових рішень, позивач 21.05.2020 подав заяву до АТ «Страхова компанія» Країна» через Полтавську регіональну дирекцію АТ «Страхова компанія» Країна», де на його примірнику заяви працівниками дирекції було проставлено відповідну відмітку про отримання.

03 червня 2020 року йому від АТ «Страхова компанія» Країна» надійшов лист від 28.05.2020 за №8416, про те, що АТ «Страхова компанія» Країна» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що на момент подачі заяви про виплату страхового відшкодування з моменту скоєння ДТП пройшло більше року. Саме рішення страховиком йому не направлялось.

Позивач вказує, що страховиком, у порушення вимог пункту 35.3. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було надано консультаційної допомоги для складення заяви про виплату страхового відшкодування та не ознайомлено з відповідними нормативно-правовими актами, які регламентують порядок і строки подання заяви на виплату страхового відшкодування, натомість було введено в оману стосовно строку подання такої заяви.

Розмір страхової виплати належної до сплати страховиком йому невідомий, оскільки страховик не узгоджував з ним суму страхової виплати і він не являється стороною по Договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29.09.2017.

Також, посилаючись на статті 1187, 1172 ЦК України позивач вказує, що шкода завдана наслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

ОСОБА_1 вказує, що внаслідок зазначеної ДТП його автомобіль та напівпричіп були пошкоджені, в результаті чого він був позбавлений довгий час використовувати транспортні засоби у звичайному режимі, що спричинило тяжкі вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках, потягло значні фінансові витрати на проведення ремонту і відновлення робочого стану транспортних засобів, що спричинило йому значних моральних хвилювань і страждань, порушило його звичайні життєві зв`язки та спонукало вживати непередбачуваних додаткових зусиль і витрат на відновлення попереднього стану.

Позивач оцінює загальну суму завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП станом на 05.12.2017 у розмірі 96 244,55 грн, з яких: 88 463,10 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 , 4 930,25 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , 2 851,20 грн - кошти за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

ОСОБА_1 вказує, що оскільки за період з грудня 2017 року по травень 2020 року включно сума завданої йому матеріальної шкоди збільшилась внаслідок росту інфляції, тому станом на 01.06.2020, розмір вказаної матеріальної шкоди становить 116 840,85 грн, 3% річних за період з грудня 2017 року по травень 2020 року включно становить 7 396,06 грн. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 50 000 грн. З наведених вище підстав позивач просив суд стягнути з ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство № 15337» та АТ «Страхова компанія» Країна» суму завданої йому матеріальної шкоди з урахуванням інфляції за період з грудня 2017 року по травень 2020 року включно в сумі 116 840,85 грн та 3% річних в сумі 7 396,06 грн, а саме:

-з відповідача АТ «Страхова компанія» Країна» в межах страхової виплати (страхового відшкодування) належного йому до виплати по Договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29.09.2017;

-з відповідача ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство № 15337», в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та стягнути з обох відповідачів понесені ним судові витрати.

30 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

Згідно ухвали Гадяцького районного суду від 17.11.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

08.07.2021 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив залишити без розгляду раніше заявлені ним позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» суми завданої йому моральної шкоди, а в частині раніше заявлених ним позовних вимог до відповідача АТ «СК «Країна» просив суд провадження у справі закрити, у зв`язку з відмовою від позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначив, що відмовляється від свого права вимоги до страховика, оскільки має право одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання.

У зв`язку з цим просив стягнути з ТОВ "Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337" на його користь 88 463, 10 грн -матеріальні збитки, спричинені пошкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 , 4 930,25 грн - матеріальні збитки, спричинені пошкодженням напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , 2 851,20 грн - витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 15.12.2017 Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, 25059, 63 грн - інфляційне збільшення боргу за період з грудня 2017 року по червень 2021 року, 10236, 00 грн - суму 3% річних за період з 15 грудня 2017 року по 01 липня 2021 року включно.

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до АТ « Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди та у частині стягнення з ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство № 15337» моральної шкоди.

Відповідач ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» надіслало відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, з наступних підстав.

Так, на час скоєння зазначеної вище ДТП, належний підприємству автомобіль марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_4 , був застрахований в АТ «Страхова компанія» Країна», шляхом укладення договору (Поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11.07.2017, дія якого тривала з 20.07.2017 по 19.01.2018 на суму 300 000 грн, з яких 200 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну. Після настання страхового випадку, про що було відразу повідомлено страхову компанію, копію вказаного страхового «Поліса» надано слідчим органам.

Відповідач вказує, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники ДТП зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на час настання страхового випадку була застрахована в АТ «Страхова компанія «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/7184933 від 11.07.2017, тому позивач ОСОБА_1 мав самостійно звернутись до АТ «Страхова компанія «Країна» про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик АТ «Страхова компанія «Країна», після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду України № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 та постановах №752/9591/16-ц, № 201/2187/15, № 753/12993/16. З цих підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги до ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» Пазинич В. М. та адвокат Хоруженко С. Г. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та просили суд відмовити в їх задоволені, з тих підстав, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Гадяцьке АТП №15337» на час настання страхового випадку була застрахована в АТ «Страхова компанія «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/7184933 від 11.07.2017, тому АТ «Страхова компанія «Країна» повинна виплатити позивачу страхове відшкодування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що вантажний автомобіль «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп « Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належать позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

22.11. 2017 на території Козельщинського району Полтавської області на 71 км автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , з якими зіткнувся рейсовий автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337», яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 .

Згідно вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.10.2019 у кримінальній справі № 533/3/18, вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення водієм рейсового автобуса марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 пункту 10.1 ПДР України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2. ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство 15337» кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим від ДТП пасажирам автобуса «Рута» та скасовано арешт з вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 і напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , накладеного Октябрським районним судом м. Полтави від 24.11.2017. Вказані речові докази залишені власнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.03.2020 вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.10.2019 було змінено та звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. У іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку №1818 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 15.12.2017 Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, внаслідок вищезазначеного ДТП станом на 05.12.2017 розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку, спричиненого ушкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 складає 88 463,10 грн, напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 складає 4 930,25 грн.

Позивач вказує, що сплатив 2 851,20 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, але документів на підтвердження оплати експертного дослідження суду не надав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України, передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Водночас правовідносини зі спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулюються також нормами, які регулюють страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

На час скоєння зазначеної вище ДТП належний ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство 15337» автомобіль марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_4 , був застрахований в АТ «Страхова компанія» Країна», шляхом укладення договору (Поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7184933 від 11.07.2017, дія якого тривала з 20.07.2017 по 19.01.2018 на суму 300 000 грн, з яких 200 000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000 - за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 1000 грн.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Згідно повідомлення АТ «СК «Країна» № 8416 від 28.05.2020, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4 (далі Постанова), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» на момент вчинення ДТП була застрахована у встановленому законом поряду, а саме Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7820204 від 29.09.2017, виданим АТ «Страхова компанія «Країна».

Однак, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Аналогічні правові позиції міститься у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року №6-954цс16, які мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової витати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика).

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розмірах завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин завдану матеріальну шкоду позивачу повинне було б відшкодувати АТ «Страхова компанія» Країна», а не власник транспортного засобу «Рута» - ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство 15337.

Як встановлено судом АТ «Страхова компанія» Країна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з пропущенням ним строку звернення з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.07.2020 по справі № 147/66/17 вказала, що наявність різного по суті застосування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 3 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), свідчить про неузгоджену практику його застосування в ситуації, коли потерпіла особа, пропустивши встановлені строки подання заяви про страхове відшкодування, передбачені статтею 37 Закону, звертається до суду за захистом свого права на відшкодування шкоди безпосередньо до особи, яка завдала таку шкоду; не заперечуючи того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування, сплачує страхові платежі й ще зберігається право вимоги до страховика порушника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, Верховний Суд вважає, що в ситуації, коли потерпілий втратив право на отримання відшкодування шкоди від страховика порушника, необхідно керуватися тим, що таке відшкодування є можливим на загальних підставах за рахунок винної особи за принципом генерального делікту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріальна шкода, заподіяна позивачу ОСОБА_1 в результаті ДТП, яка мала місце 22.11.2017 повинна бути відшкодована ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337», якому належить автобус марки «Рута» моделі «20 СПГ» р/н НОМЕР_3 та яким керував їх працівник - водій ОСОБА_2 , а саме з ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337» на користь позивача слід стягнути 88 463,10 грн - матеріальних збитків, спричинених пошкодженням вантажного автомобіля «Scania» моделі «R 440» д.н.з. НОМЕР_1 та 4 930,25 грн - матеріальних збитків, спричинених пошкодженням напівпричіпа «Fruehauf» моделі «ТF34 С11RBA» д.н.з. НОМЕР_2 , всього 93 393,35 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не надано суду документів на підтвердження сплати ним 2 851,20 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, тому у цій частині позовні вимоги позивача слід залишити без задоволення.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

Разом з тим, підтвердженням існування такого зобов`язання з визначеним розміром відшкодування та терміном сплати відповідної компенсації має бути судове рішення.

Оскільки підстави та розмір такого відшкодування є предметом встановлення по даній справі, тому суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337» інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 1742,40 грн, що підтверджується квитанцією № 31641784-1 від 19.06.2020.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на суму 93 393 грн 35 коп., таким чином один відсоток від суми задоволених позовних вимог складає 933 грн 93 коп., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство - 15337» на користь позивача.

Решту сплаченого позивачем судового збору у сумі 808 грн 47 коп. суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України.

Керуючись статтями 1172, 1187, 1192 ЦК України, статтями 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за ремонт по відновленню автомобіля та напівпричіпа в розмірі 93 393 (дев`яносто три тисячі триста дев`яносто три) грн 35 коп.

Стягнути з ТОВ «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 933 (дев`ятсот тридцять три) грн 93 коп.

Повернути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 808 (вісімсот вісім ) грн. 47 коп.

В іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гадяцьке автотранспортне підприємство №15337» , , адреса: вул. Кіндратенка, 25, м. Гадяч Миргородського району Полтавської області.

Головуючий Л. І. Тищенко