11.10.2021 Провадження по справі № 2/940/416/21
Справа № 940/902/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого суді: Косович Т.П.,

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,-

встановив:

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № CL-235065 від 05.11.2019 року в розмірі 186810,3 грн., судові витрати в розмірі 2802,15 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18681,03 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.11.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-235065, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 150 000 грн. до 04.11.2024, за процентною ставкою 35 % річних.

Відповідно до анкети-заяви № CL-235065 фізичної особи на отримання кредиту, зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що також підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_1 .

Відповідно до анкети-заяви № CL-235065 зазначено, що шляхом підписання цієї анкети заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який є таким, що не потребує згоди другого із подружжя.

Таким чином відповідно позиції Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, якщо позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому має заборгованість по кредитному договору № № CL-235065 від 05.11.2019 року станом на 04.06.2021 року у розмірі 186 810,3 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 144 625,25 грн.; заборгованості за відсотками 42184,05 грн.

У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 , 11.05.2021 представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості на адресу реєстрації місця проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 с. Горошків Тетіївський район Київська область, яка вручена під час доставки 10.06.2021 року (відповідно до рекомендованого повідомлення та витягу з офіційного сайту АТ «Укрпошта»), проте відповідачі не вчинили жодної дії, спрямованої на погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому представник зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити,

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи представника позивача, оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.11.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-235065, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 150 000 грн. до 04.11.2024, за процентною ставкою 35 % річних. (а.с.-7,11-13,14-15)

Відповідно до анкети-заяви № CL-235065 фізичної особи на отримання кредиту, зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що також підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_1 (а.с.-17, 24-25)

Відповідно до анкети-заяви № CL-235065 зазначено, що шляхом підписання цієї анкети заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя.

Таким чином відповідно позиції Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, якщо позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому має заборгованість по кредитному договору № CL-235065 від 05.11.2019 року станом на 04.06.2021 року у розмірі 186 810,3 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 144 625,25 грн.; заборгованості за відсотками 42 184,05 грн.( а.с.- 6)

У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 , 11.05.2021 представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості на адресу реєстрації місця проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 с. Горошків Тетіївський район Київська область, яка вручена під час доставки 10.06.2021 року (відповідно до рекомендованого повідомлення та витягу з офіційного сайту АТ «Укрпошта»), проте відповідачі не вчинили жодної дії, спрямованої на погашення заборгованості за кредитним договором.(а.с.- 18-23)

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.3 ст.61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї , створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором.

У зв`язку з тим, що відповідачами не надано до суду заперечень проти позову, доказів на підтвердження того, що ними належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним.

Тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 186 810,3 грн.

Вирішуючи можливість задоволення заявленої представником позивача позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 18 681,03 гривень, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, між АО «Бізнес і право» та позивачем був укладений Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, проте представником позивача не надано суду доказів сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 18681,03 грн., квитанції на підтвердження здійснення даної сплати, та акту виконаних робіт, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525-526, 611, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ "Кредобанк", 79026, вул. Сахарова, 78, м. Львів, , суму заборгованості за Кредитним договором № CL-235065 від 05.11.2019 року у розмірі згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-235065 від 05.11.2019 року 186810 (сто вісімдесят шість тисяч вісімсот десять) гривень 30 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ "Кредобанк", 79026, вул. Сахарова, 78, м. Львів, , сплачений судовий збір по 1402 (одній тисячі чотириста дві) гривні з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата складення повного рішення: 13 жовтня 2021 року.

Суддя: Т.П. Косович