Справа № 458/694/18 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/2001/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в Турківський районний суд Львівської області з позовною заявою до Турківської міської ради Львівської області, в якій просила зобов`язати Турківську міську раду Львівської області закріпити за будинковолодінням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 земельну ділянку в розмірі 632 кв.м., винести її в натурі, закріпити межовими знаками та видати абрис на вказану ділянку з урахуванням власності суміжного землекористувача ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 року визнано незаконним рішення Турківської міської ради №94 від 12.03.1998 року про знесення старого існуючого житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , і який належить за заповітом ОСОБА_1 та зобов`язано Турківську міську раду виконати рішення сесії міської ради від 22.05.2001 року та закріпити за будинковолодінням АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі 682 кв.м., винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати на вказану земельну ділянку державний акт на землю. Рішення суду набрало законної сили, вона є законним власником будинку АДРЕСА_1 , має право на користування земельною ділянкою. Згідно з погодженою 24.04.2003 року схемою - абрису ділянок, її будинок по експлікації на схемі позначений під №4, що розташований на ділянці 200 кв.м., а решта ділянки розміщена за будинком ОСОБА_2 , позначеного під №2. Загальна площа ділянки АДРЕСА_1 становить 1000 кв.м., що підтверджується абрисом ділянки від 28.03.2002 року, із яких 367,5 кв.м. закріплено за будинком ОСОБА_2 . На її неодноразові звернення до міської ради про винесення ділянки в натуру і закріплення межовими знаками з видачею абрису ділянки, відповідач не вчиняє ніяких дій, заяви не розглядає.

Оскаржуваним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і не обґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, надав доказам неправильну оцінку.

Стверджує, що у неї існує земельний спір з Турківською міською радою, а не з третьою особою ОСОБА_2 . Міська рада протягом 20 років по її зверненнях не закріпила за будинком АДРЕСА_1 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У судове засідання 27 вересня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи сторони у цій справі не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про слухання справи за її відсутності.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки площею 682 кв.м., і не можуть бути розглянуті судом і вирішені без залучення його співвідповідачем у цій справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням сесії міської ради від 22.05.2001 року за будинковолодінням АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, закріплена земельна ділянка в розмірі 682 кв.м. На виконання рішення сесії від 22.05.2001 року, просила дати доручення виконавчому комітету ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками та видати їй план ділянки.

Згідно з заявою ОСОБА_1 про видачу абрису земельної ділянки, поданої нею міському голові від 08.06.2018 року, просила міську раду земельну ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати абрис земельної ділянки із зазначенням суміжних землекористувачів.

З оглянутої в судовому засіданні справи №2-а-215/2011 за позовом ОСОБА_1 до Турківської міської ради на бездіяльність міської ради видно, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.12.2001 року, зареєстрованого Самбірським МБТІ 02.09.2002 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Постановою суду від 07.09.2011 року у цій справі, позов задоволено та зобов`язано Турківську міську раду винести на розгляд сесії заяву ОСОБА_1 від 06.07.2011 року ьпро надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно копії рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , спадкоємця ОСОБА_4 , Турківської міської ради, Головного архітектора Турківського району, треті особи Турківська державна нотаріальна контора, Самбірське МБТІ району про зобов`язання Турківської міської ради виконати рішення сесії міської ради від 22.05.2001 року та закріпити за будинковолодінням АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі 682 кв.м., зобов`язати Турківську міську раду вказану земельну ділянку в розмірі 682 кв.м. винести в натурі, закріпити межовими знаками і видати на вказану земельну ділянку державний акт на землю відмовлено.

Зазначеним рішенням суду визнано, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. Рішення суду набрало законної сили 11.05.2006.

Також, рішенням суду встановлено, що в будинку під АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_2 і його рідна сестра ОСОБА_1 , які успадкували після смерті своєї матері ОСОБА_5 житлові будинки. ОСОБА_2 успадкував житловий будинок побудований у 1988 році, який розташований на земельній ділянці, згідно проекту забудови, яка складає - 682 кв.м., а ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок старий, побудований у 1900 році, який підлягав знесенню на цій же земельній ділянці.

Як зазначено в рішенні суду, згідно з актом від 01.07.2005 року, складеним комісією Турківської міської ради, було проведено фактичний обмір земельних ділянок по АДРЕСА_4 - ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 - ОСОБА_6 , Потік №3 - ОСОБА_4 . Згідно з фактичними обмірами земельних ділянок та схеми до них, ОСОБА_2 , використовує земельну ділянку площею 0,10 га, а вправі користуватися земельною ділянкою у розмірі 682 кв.м. ОСОБА_1 не є землекористувачем, про що і підтвердила комісія.

Крім того, на земельній ділянці ОСОБА_2 розташовано будинок новий під порядковим номером схеми 3. Є відображено старий будинок, який на схемі викреслений під №4, як і він викреслений у проекті забудови нового будинку, виданому на ім`я ОСОБА_5 . У цьому проекті забудови будинок старий дослівно записано підлягає зносу.

Згідно з довідкою-характеристикою, про яку також зазначено в рішенні суду від 28.12.2005, яка видана на ім`я ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_2 , у графі - коротка тех. характеристика значиться житловий будинок, дерев`яний. У відмітці: розташований на земельній ділянці - стоїть прочерк, побудований у 1900 році. А з довідки- характеристики, виданої на ім`я ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_4 видно, що в графі коротка тех. характеристика значиться житловий будинок, дерев`яний. У відмітці: розташований на земельній ділянці стоїть - 682 кв.м., побудований у 1988 році.

Відтак, суд встановив, що власником житлового будинку АДРЕСА_4 , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. є ОСОБА_7 , на цій же земельній ділянці розташований і будинок ОСОБА_1 , який є старим будинком і підлягав знесенню.

Вище описані обставини встановлені рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2005 у справі №2-211/2005 рік, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а уразі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Із наведеного вище вбачається, що позивачем подано позов, зокрема, про зобов`язання Турківської міської ради Львівської області закріпити за будинковолодінням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 земельну ділянку в розмірі 632 кв.м., винести її в натурі, закріпити межовими знаками та видати абрис на вказану ділянку з урахуванням власності суміжного землекористувача ОСОБА_2 , однак відповідачем до участі у справі не залучено ОСОБА_2 , що є власником житлового будинку АДРЕСА_4 , який розташований на земельній ділянці розміром 682 кв.м. та прав та обов`язків якого такий спір стосується.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не міг задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено дійсні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Відтак, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є 06.10.2021 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.10.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.