_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6691/20
Провадження № 2/947/3818/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистовій Є.С., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду справу за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №0 від 18.06.2008 року в розмірі 192894,19 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив розглядати справу без його участі.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом було встановлено, 18.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є публічне позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав їй кредит в іноземній валюті у розмірі 20000 дол. США зі сплатою плаваючої відсоткової ставки у розмірі 13,5 % річних,строком повернення 18.06.2015 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач, і ОСОБА_2 укладено договір поруки №212043, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком, як солідарний боржник, по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору.

8.12.2011р. ПАТ «УкрСиббанк» відступила право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки ПАТ «Дельта Банк», а останнє 11.10.2019р. відступило так право позивачу (а.с.80).

Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору, не здійснює належні платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно з розрахунками, заборгованість відповідача по кредиту станом на 11.03.2020 року становить 1383938,809 грн., яка складається заборгованості за кредитом 472293,42 грн., процентами 887204,20 грн. та відсотками з моменту відступлення права вимог по дату розрахунку 24441,18 грн.

Позивач, на підставі ст.625 ЦК України, просить стягнути лише 3% річних у сумі 192894,19 грн. станом на 11.03.2020р.

Однак, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чернушич С.М. заявив про застосування судом строків позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язання настав 1.02.2013р.

Судом також встановлено, що 22.01.2013р. ПАТ «Дельта Банк», який був правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у зобов`язанні, до суду подано позов про дострокове стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, а 3.07.2013р. постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, тобто Банк використував своє право на дострокове стягнення заборгованості, а отже було змінено строк кредитування у зобов`язання, який настав з 22.01.2013р., і така позиція відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018р. у справі №310/11534/15, згідно якої строк кредитування змінюється, зокрема, пред`явленням позову про повне дострокове стягнення заборгованості.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми.

Сторона відповідача просить застосувати до вимог позивача про стягнення заборгованості позовну давність.

За ст. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (при цьому, позивачем за первісним позовом не надано на розгляд суду даних щодо збільшення строків позовної давності за відповідним письмовим договором, підписаним сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вказано вище, кредитним договором та договором поруки був визначений кінцевий строк повернення кредиту, який в подальшому було змінено, про що суд зазначив вище, і настав з 22.01.2013р. (дня подачі до суду позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором) та саме з вказаного дня позивач повинен був дізнатись про порушення свого права, передбаченого законом та договором, на повернення кредиту та заборгованості за кредитом.

Проте до суду позов про стягнення заборгованості ПАТ «Дельта Банк» не подавав, а позивач подав лише 26.03.2020 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності.

Суду не заявлено підстав, які вказували на наявність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності.

За такого, вся сума заборгованості за кредитним заявлена до стягнення стороною позивача є такою, за якою пропущений строк позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Вказане є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 192894,19 грн., оскільки за вказаними вимогами сплив строк позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.