У Х В А Л А

29 вересня 2021року м. Київ

Справа № 1016/2456/12

Провадження: № 22-ц/824/12197/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Пікуль А.А., Борисової О.В.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Юхти Михайла Степановича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року, ухвалене під головуванням судді Тандира О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Компанії з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и в :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2012 року між ним як позикодавцем та ТОВ «Автосоюз» як позичальником було укладено договір про надання позики № 13/09-01 на суму 196 000 грн для поповнення обігових коштів зі строком повернення до 21.09.2012 року. На виконання умов договору він, позивач, 17.09.2012 року переказав грошові кошти у сумі 196 000 грн на банківський рахунок позичальника. На виконання п. 7.1 договору між ним, ОСОБА_3 та Компанією з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед» укладено договір поруки та застави частки у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз», що складає 98 % статутного капіталу цього товариства. Загальна заставна вартість предмету застави складає 150 000 грн. ОСОБА_3 виступила поручителем ТОВ «Автосоюз». 24.09.2012 року ним, позивачем, вручено ТОВ «Автосоюз» вимогу про виконання зобов`язання за договором позики, однак така вимога залишена без виконання. За наведених обставин просив суд, визнати за ним право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 98 % статутного капіталу ТОВ «Автосоюз» заставною вартістю 150 000 грн, у тому числі, з правом переходу до ОСОБА_2 , як нового учасника ТОВ «Автосоюз», усіх корпоративних прав, передбачених діючим законодавством (право управління, право на отримання дивідендів, право на отримання частки в майні ТОВ «Автосоюз» у випадку виходу зі складу учасників товариства або його ліквідації тощо) в межах вищезазначеної частки з відображенням переходу права власності на вказану частку до нього, ОСОБА_2 , у статуті ТОВ «Автосоюз» та реєстрацією нової редакції статуту у повноваженим державним органом; та стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Автосоюз» на свою користь частину заборгованості за договором про надання позики від 13.09.2012 № 13/09-01 у розмірі 46 000 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 98 % статутного капіталу ТОВ «Автосоюз» заставною вартістю 150 000 грн, у тому числі, з правом переходу до ОСОБА_2 , як нового учасника ТОВ «Автосоюз», усіх корпоративних прав, передбачених діючим законодавством (право управління, право на отримання дивідендів, право на отримання частки в майні ТОВ «Автосоюз» у випадку виходу зі складу учасників товариства або його ліквідації тощо) в межах вищезазначеної частки з відображенням переходу права власності на вказану частку до ОСОБА_2 у статуті ТОВ «Автосоюз» та реєстрацією нової редакції статуту уповноваженим державним органом.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Автосоюз» на користь ОСОБА_2 частину заборгованості за договором про надання позики від 13.09.2012 № 13/09-01 у розмірі 46 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , Компанії з обмеженою відповідальністю Піеліта Холдінгс Лімітед», ТОВ «Автосоюз», 1960 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі адвоката Юхти М.С., як особа, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України),22 липня 2021 року подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 23 серпня 2009 року у м. Арден (США) між ОСОБА_1 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» (зареєстроване у відповідності із законодавством Англії та Уельсу) укладено договір застави корпоративних прав № 23082009С. За умовами укладеного правочину ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» на забезпечення зобов`язань перед ОСОБА_1 , що виникають із договору поруки № 23082009С від 23 серпня 2009 року (інших договорів про надання кредитів тощо), за умовами яких товариство зобов`язалось повернути ОСОБА_1 кредит з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 1 700 000 доларів США, передало в заставу корпоративні права ТОВ «Автосоюз», а саме частку у розмірі 5 096 250 грн, що становить 100 % від розміру статутного капіталу, яка належить ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед». Також 23 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» укладено договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному фонді ТОВ «Автосоюз». На підставі вказаних правочинів у лютому 2012 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були здійснені відповідні записи. Отже, суд першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , вирішив спір про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Невмержицький В.П. в інтересах ТОВ «Автосоюз» заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що вказана справа у 2012 році була підсудна Макарівському районному суду Київської області, позов було подано за місцем проживання поручителя ОСОБА_3 ОСОБА_3 була присутньою в судових засіданнях, в яких суд першої інстанції встановив її особу та місце проживання. На час розгляду справи власником корпоративних прав товариства була компанія з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед»на підставі укладеного 10.11.2011 року між компанією «Кросскомбе» та компанією з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед» договору купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 100 %. Вказаний договір є дійсним та виконаний сторонами. Тобто, позов ОСОБА_2 був пред`явлений до належних відповідачів. Наданий скаржником додаток № 1 до договору застави не є договором про задоволення вимог заставодержателя, а є виключно погодженою сторонами формою (проектом) такого договору, який мав бути укладений між сторонами. Однак, скаржником окремого договору, який міг би свідчити про перехід права власності на предмет застави від компанії Кросскомбе до ОСОБА_1 надано не було. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Невмержицький В.П. в інтересах ТОВ «Автосоюз» заперечував проти апеляційної скарги, просив закрити апеляційне провадження, оскільки оскаржуваним рішення питання про права та обов`язки скаржника не вирішувались.

ОСОБА_1 , його адвокат, та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

28 вересня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Рахильчука О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги, яка вирішена колегією суддів відповідно до вимог ЦПК України із занесенням ухвали суду до протоколу судового засідання.

Вирішуючи питання щодо закриття апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВерховногоСудувід 14 серпня 2019 року у справі №62/112 та у постанові від 13 вересня 2019 року у справі № 916/914/19.

Обґрунтовуючи звернення із апеляційною скаргою, скаржник посилався на те, що

23 серпня 2009 року у м. Арден (США) між ОСОБА_1 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» (зареєстроване у відповідності із законодавством Англії та Уельсу) укладено договір застави корпоративних прав № 23082009С. За умовами укладеного правочину ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» на забезпечення зобов`язань перед ОСОБА_1 , що виникають із договору поруки № 23082009С від 23 серпня 2009 року (інших договорів про надання кредитів тощо), за умовами яких товариство зобов`язалось повернути ОСОБА_1 кредит з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 1 700 000 доларів США, передало в заставу корпоративні права ТОВ «Автосоюз», а саме частку у розмірі 5 096 250 грн, що становить 100 % від розміру статутного капіталу, які належать ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед». Також 23 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» укладено договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному фонді ТОВ «Автосоюз». На підставі вказаних правочинів у лютому 2012 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були здійснені відповідні записи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником надано копії договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009 року, укладеного між ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та ОСОБА_1 , та додатку № 1 до договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009 року «договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки в статутному фонді ТОВ «Автосоюз» від 23.08.2009 року», витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 14.02.2012 року.

Згідно п. 1.1. договору застави, цим договором забезпечується виконання ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язань перед заставодержателем, що виникають із договору поруки № 23072009 від 23.08.2009 року, інших договорів про надання кредитів та інших договорів, які укладені та/або будуть укладені на підставі договору поруки і є та/або будуть його невід`ємною частиною, за умовами яких ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язується перед заставодержателем повернути кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 1 800 000 доларів США у строк до 23.08.2011 року, але не пізніше, як протягом 10 днів з дати отримання відповідної вимоги кредитора, сплатити відсотки за його користування, можливі неустойку, збитки та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» за кредитним договором заставодавець передає в заставу корпоративні права ТОВ «Автосоюз», а саме частку у розмірі 5 096 250 грн, що становить 100% від розміру статутного капіталу товариства (п. 1.3 договору).

Згідно п. 5.2 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється шляхом відступлення заставодавцем частки у статутному капіталі товариства на користь заставодержателя на підставі договору про відступлення частки у статутному капіталі, проект якого узгоджено сторонами попередньо в редакції, наведеній у додатку № 1 до цього договору

Як зазначено вище, до апеляційної скарги скаржником долучено додаток № 1 до договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009 року, однак зазначений договір не може вважатись належним доказом набуття ОСОБА_1 права власності на корпоративні права ТОВ «Автосоюз», оскільки вказаний договір згідно п. 5.2 договору заставиє лише проектом договору про задоволення вимог заставодержателя.

Доказів укладення окремого договору про задоволення вимог заставодержателя за погодженою формою скаржником надано не було.

Також, зміст договору застави свідчить про те, що застава забезпечувала виконання зобов`язань за договором поруки № 23072009 від 23.08.2009 року, за умовами якого ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язувалось повернути кредит у строк до 23.08.2009 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За ст.593 ЦК України, однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Однак, будь-яких доказів того, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення зобов`язання за договором поруки ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» не було виконано або, взагалі, що договір поруки є укладеним, дійсним та таким, що породжує для його сторін права та обов`язки, скаржником не надано.

В рамках даної справи встановлено, що 10.11.2011 року між компанією «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та компанією «Піеліта» було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз».

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу, компанія «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» в порядку та на умовах визначений у цьому договорі, продала компанії «Піеліта» у власність належні їй корпоративні права (частку) у статутному капіталі товариства в розмірі 100%, а компанія «Піеліта» в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняла та оплатила вказані корпоративні права (частку).

За домовленістю сторін договору купівлі-продажу, вартість відчужених корпоративних прав (частки) ТОВ «Автосоюз» становила 1 009 158,42 доларів США.

Вказаний договір є дійсним та виконаним.

З наданої скаржником копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна убачається, що обтяження щодо корпоративних прав ТОВ «Автосоюз» було зареєстровано у реєстрі 14.02.2012 року, тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу у Державному реєстрі обтяжень рухомого обтяження щодо корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» були відсутні.

У п. 3.8 договору застави зазначено, що у разі відступлення заставодавцем частки у статутному капіталі товариства іншій особі, застава є дійсною для набувача такої частки, який набуває статус заставодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права на предмет застави, за винятком, зокрема випадку, коли добросовісний набувач придбав предмет застави за відплатним договором за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження предмета застави.

У п. 1.7 договору застави вказано, що у разі відступлення ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» частки у статутному капіталі товариства іншій особі, застава є дійсною для набувача такої частки, який набуває статусу заставодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права на предмет застави за відплатним договором за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження права застави.

Компанія «Піеліта» є добросовісним набувачем корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 100 % та отримала вказані права у власність без будь-яких обтяжень, відповідно, у ОСОБА_1 за умовами договору застави відсутні будь-які права на частку у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз», що спростовує його позицію про те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року вирішені його права та обов`язки.

При цьому, слід відмітити і таке.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами 1, 3 статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як убачається із наданого скаржником договору застави, що укладений 23.08.2009 року між ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та ОСОБА_1 , такий не скріплений печаткою ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед», а лише підписаний від імені товариства ОСОБА_4 .

В той же час, з копії довіреності ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» на представництво інтересів товариства ОСОБА_4 , яка долучена скаржником до апеляційної скарги, убачається, що така довіреність була видана 08 листопада 2011 року, тобто, більш ніж через два роки після укладення договору застави.

Оскільки договір застави від 23.08.2009 року не скріплений печаткою ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та підписаний від імені товариства особою, яка не мала на те повноважень, відсутні підстави вважати такий договір укладеним.

Отже, в будь-якому випадку договір застави від 23.08.2009 року, на який посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не створює для нього будь-яких правових наслідків щодо предмету застави, а відтак рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року жодним чином не стосується його прав, інтересів та обов`язків в контексті порушення його права власності на корпоративні права ТОВ «Автосоюз».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження за поданою адвокатом Юхтою М.С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року

Керуючись ст.ст. 362, 364 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Юхти Михайла Степановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Компанії з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

О.В. Борисова