Ухвала

08 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 200/18631/17

провадження № 61-15774ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 напостанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЖБК Володимирівський», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, про визнання права власності,

встановив:

23 вересня 2021 року та 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у вищевказаній справі.

Касаційні скарги не можуть бути прийняті до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно з поданням 23 вересня 2021 року касаційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просить суд відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на фінансові труднощі, на підтвердження чого надає відповідь начальника Лівобережної ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з якою станом на 14 вересня 2021 року податкова звітність за 2020 та 2021 роки фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 не подавалась та 04 березня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності, а також надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно з якими за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року відсутня інформація про отримані ОСОБА_1 доходи.

Також у касаційній скарзі, поданій 24 вересня 2021 року, ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що він є пенсіонером та отримує пенсію, розмір якої є мінімальним, інших доходів у нього немає.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, зі змісту вказаної вище статті вбачається, що питання щодо можливості відстрочення сплати судового збору стосується тільки особи позивача у справі. Оскільки заявник має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, він не є суб'єктом, на якого поширюється дія частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, те що ОСОБА_1 є третьою особою у справі за позовом про визнання права власності, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600, 00 грн).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 1 600, 00 грн.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову щодо вимог майнового характеру, оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, про визнання права власності на яке просить позивач у позові.

Таким чином, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги щодо вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та сплатити його у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості нерухомого майна, право власності на яке просив визнати за ним позивач.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник у касаційній скарзі, поданій 23 вересня 2021 року, зазначив підставами касаційного оскарження неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, посилаючись на пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Проте заявником не наведено обґрунтування (мотивів) наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Так, якщо заявник підставою касаційного оскарження судового рішення зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то ним має бути зазначена постанова (постанови) Верховного Суду, в якій (яких) викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був (не були) врахований (враховані) в оскаржуваному судовому рішенні.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що справу було розглянуто за відсутності учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, проте не конкретизує, за відсутності яких саме учасників справи був здійснений судовий розгляд, про яке саме судове засідання вони не були повідомлені, а також не підтверджує жодними доказами посилання на те, що учасники справи не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У касаційній скарзі, поданій 24 вересня 2021 року, заявник взагалі не вказує конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги стосовно позовних вимог майнового характеру та сплатити судовий збір.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у касаційних скаргах, надісланих ОСОБА_1 до Верховного Суду, заявник просить суд скасувати одну й ту саму постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 слід подати одну уточнену касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, оскільки розгляд двох касаційних скарг однієї особи на одне й те саме судове рішення є недоцільним.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи наведене, касаційні скарги підлягають залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору та про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційні скарги вважатимуться неподаними та будуть повернуті заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов