Провадження № 2-з/761/2107/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Войновського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебуває вищезазначена цивільна справа.

29 вересня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що 17.01.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №116-0201001/ФКВ-08. В забезпечення виконання кредитного зобов`язання по договору №116-0201001/ФКВ-08 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 17.01.2008 року було укладено іпотечний договір №116-0201001/Zфквіп-08, за умовами якого позичальник ОСОБА_2 передав в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У 2021 року ОСОБА_1 дізнався, що ПАТ «Дельта банк» відступило право вимоги за кредитним договором №116-0201001/ФКВ-08 ТОВ ФК «Інвест Кредо». На даний час ТОВ ФК «Інвест Кредо» вчиняє дії на стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі значно більшому, ніж на момент зобов`язань. У тому числі, шляхом примусу реалізації житлових приміщень, які вказані як предмет іпотеки за договором іпотеки від 05.12.2007 року.

Так, позивачу на початку вечесня 2021 року була наділана имога від відповідача, в якій новий кредитор вимагає сплатити по кредитному договору від 17.01.2008 року 103592,52 долари США, та попереджає, що у випадку непогашення боргу протягом 30 днів, вони будуть реалізовувати належне право звернення стягнення на вищезазначене іпотечне майно одним із способів, передбачених Законом України "Про іпотеку" або договором іпотеки.

Таким чином, на даний час існує реальна, підтверджена доказами загроза втрати позивачем квартири, а вчасне невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно, призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі і втратить свою ефективність.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали позову, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України вказав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна позивачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Заявником не обгрунтовано наявності зв`язку між даним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адже предметом позовних вимог у даній справі не є іпотечний договір, а тому позивачем не доведено, що такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення позову.

Стороною заявника не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим ним способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не доведено можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, у тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити в порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА