К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2021 року місто Київ

справа № 756/8004/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/12981/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТАРІС", подану представником Петренко Іриною Леонідівною, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Яценко Н.О. від 2 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТАРІС", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області, про визнання свідоцтва недійсним, скасування запису про державну реєстрацію речового права та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "ЦЕНТАРІС" у якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 1-355 від 10 квітня 2012 року, видане державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Донецької області Таранцовим О.А.; витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "ЦЕНТАРІС" квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності № 29735446, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30 грудня 2018 року: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 145,4 м2, житловою площею 73,2 м2, яка складається з трьох кімнат, реєстраційний номер нерухомого майна: 000.

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що спірна квартира незаконно вибула з власності позивача і впродовж тривалого періоду часу постійно змінюється її номінальний власник на підставі незаконних судових рішень, правочинів та реєстраційних дій. Вказувала, що існує реальна можливість відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб і невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може призвести до утруднення виконання рішення суду та відновлення порушених прав позивача. Враховуючи зміст порушеного права позивача, то підстави для застосування заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 2 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 145,4 м2, житловою площею 73,2 м2..

Судове рішення мотивовано тим, що між сторонами дійсно виник правовий спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "ЦЕНТАРІС" - Петренко І.Л., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки заявником не було надано жодного доказу намірів ТОВ "ЦЕНТАРІС" відчужити спірне нерухоме майно, що в кінцевому випадку могло б призвести до утруднення виконання можливого рішення суду. Вжиті судом заходи забезпечення позову не можна вважати співмірними відносно предмету позову, крім того суд не навів жодних на те аргументів. Позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач не є законним власником спірного нерухомого майна, що підтверджується судовими рішеннями, а тому безпідставність позовних вимог зумовлює відсутність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зазначає, що вона є необґрунтованою і містить стандартні формулювання щодо відсутності підстав для забезпечення позову.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ТОВ "ЦЕНТАРІС" - Петренко І.Л. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити судове рішення без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що у провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ЦЕНТАРІС", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області, про визнання свідоцтва недійсним, скасування запису про державну реєстрацію речового права та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов обґрунтовано тим, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого остання придбала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 145,4 м2, житловою площею 73,2 м2.

У 2015 році ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" звернулося до Оболонського районного суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 у якому просило витребувати з незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію та записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду вказаної справи, постановою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у задоволенні позову ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності відмовлено.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 грудня 2018 року у справі № 654/3787/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення грошових коштів, було затверджено мирову угоду відповідно до якої з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг в розмірі 9 850 000 грн. Встановлено спосіб та порядок виконання рішення шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

10 грудня 2018 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3

13 грудня 2018 року ОСОБА_3 відчужив квартиру АДРЕСА_1 на користь ТОВ "ЦЕНТАРІС" на підставі договору купівлі-продажу.

В подальшому, постановою Херсонського апеляційного суду від 27 червня 2019 року скасовано ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 грудня 2018 року.

Під час перегляду судом апеляційної інстанції вказаної справи було встановлено, що право власності у ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно виникло на підставі свідоцтва про купівлю майна з прилюдних торгів № 1-355 від 10 квітня 2012 року, виданого державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Донецької області Таранцовим О.А.

Враховуючи наведені обставини, позивач вважала, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 1-355 від 10 квітня 2012 року є недійсним, а спірненерухоме майно підлягає витребуванню на її користь, як добросовісного набувача.

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, позивач вказувала, що на даний момент нерухоме майно на праві власності належить ТОВ "ЦЕНТАРІС", яке, з урахуванням приведених обставин, може відчужити його на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Постановляючи ухвалу про накладення арешту на спірну квартиру, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність загрози відчуження спірного майна, оскільки воно є предметом спору у цій справі і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких загроз невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, спростовуються встановленими судом обставинами у справі, оскільки між сторонами існує спір щодо нерухомого майна і позивач фактично ставить під сумнів законність відчуження ОСОБА_3 на користь ТОВ "ЦЕНТАРІС" спірної квартири.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі, є цілком доречним, обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

При цьому обраний заявником захід забезпечення позову не порушує право власності відповідача, а сприяє недопущенню порушення прав заявника до встановлення фактичних обставин спору.

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність позовних вимог не перевіряються судом апеляційної інстанції, оскільки під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правової оцінки обставинам справи, обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТАРІС", подану представником Петренко Іриною Леонідівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 2 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 8 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: