ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7909/21 Справа № 188/262/21 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконачвого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 15 листопада 2013 року між ним та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено кредитний договір №500430785, згідно з яким позивач отримав кредит у сумі 29918.40 грн. Згідно п.2.3 вказаного договору дата остаточного повернення кредиту 18.11.2015 року.

07 жовтня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. вчинила виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1732, про стягнення з позивача на користь TOB "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором №500430785 від 15 листопада 2013 року за період з 16.01.2019 року по 11 березня 2020 року у сумі 59821,18 грн.. Право вимоги за кредитним договором належить кінцевому кредитору TOB "Вердикт Капітал" на підставі договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року. Також з боржника на користь стягувача підлягають стягненню 500 грн. - плата за вчинення вказаного виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню за вказаним виконавчим написом нотаріуса, склала 60 321.18 грн.

Позивач не визнає суму заборгованості, яка вказана в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, оскільки вона нарахована без правових підстав, без подання стягувачем підтверджуючих документів. Крім того, позивач вважає, що строк позовної давності для стягнення суми основного платежу, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій за кредитним договором на даний час сплинув, а відомості, вказані в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, про період стягнення з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року не відповідають дійсності.

Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється позивачем, у тому числі, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., Приватний виконавець Русецька О.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано виконавчий напис від 07.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі №1732, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., щодо стягнення коштів у сумі 60321.18 грн. з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутої суми за виконавчим написом грошові кошти у сумі 22 477 грн.35 грн. та сплачений позивачем судовий збір у сумі 1362 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, як законне та обгрунтоване, на його думку, залишити без змін.

У відповіді на відзив відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу та зазначає про безпідставність доводів позивача, викладених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" було укладено кредитний договір №500430785, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 29 918,40 грн. Згідно з п.2.3 вказаного договору дата остаточного повернення кредиту 18.11.2015 року.

07 жовтня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. вчинила виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1732 про стягнення з позивача на користь TOB "Вердикт Капітал" 59 821,18 грн., - заборгованості за кредитним договором №500430785 від 15 листопада 2013 року за період з 16.01.2019 року по 11 березня 2020 року, право вимоги за яким належить кінцевому кредитору - TOB "Вердикт Капітал" на підставі договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, а також 500 грн., - плати за вчинення вказаного виконавчого напису, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню за вказаним виконавчим написом нотаріуса, склала 60 321,18 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами строку, передбаченого законом, та без перевірки безспірності вимог, у звязку з чим наявні підстави для повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на підтвердження безспірності зобов`язання не було надано нотаріусу нотаріально посвідченого договору, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, спірний виконавчий напис не містить відомостей стосовно підстав для правонаступництва TOB "Кредитні ініціативи" після AT "Альфа-банк", та, як наслідок, законності вимог TOB "Вердикт капітал" про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, укладеним з AT "Альфа-банк.

З урахуванням того, що спірний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 07 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, в тому числі, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що 21.06.2016 року TOB "Альфа-Банк" укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №500430785, тобто саме із зазначеної дати у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, в той час, як виконавчий напис нотаріуса у даній справі вчинено 07.10.2020 року, - з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на відсутність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, спростовуються наведеними вище обставинами та нормами матеріального закону.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню ст.1212 ЦК України з огляду на наступне.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц(провадження № 14-84цс19).

В свою чергу, виконавчий лист/наказ суду видається за результатами судового розгляду та є виконавчим документом для примусового виконання судового рішення.

В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.

Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, то висновок про необхідність повернення відповідачем грошових коштів позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом, також є правильним на підставі наведених норм матеріального права.

Розмір внесеної позивачем суми за виконавчим написом підтверджується довідкою з місця роботи ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що з даної довідки не можливо встановити, що саме сплачено позивачем заборгованість чи плата за вчинення вказаного виконавчого напису, не мають правового значення для вирішення спору по суті, з огляду на те, що загальна сума, що підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, склала 60 321.18 грн., у яку включено 500 грн. за вчинення вказаного виконавчого напису.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко