Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1036/21
Номер провадження2/711/1325/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі представника позивача Дмитрик С.В.,

прокурора Хабло О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2019 у справі № 712/17490/14-к його - ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02.06.2020 року та постановою Верховного Суду України від 27.10.2020 року вказаний вирок залишений без змін.

Із змісту даного вироку вбачається, що він (позивач) незаконно перебував під слідством та судом, а отже існують підстави для звернення до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди.

Також вказує, що в межах даної кримінальної справи, 24.02.2014р. прокуратурою Черкаської області внесено відповідні відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

01.04.2014 прокуратурою Черкаської області складено стосовно ОСОБА_1 повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367КК України.

Отже, з огляду на зазначене,позивач вказує, що з 01.04.2014 по 02.06.2020 він незаконно перебував під слідством та суму, а всього 74 місяці.

Зазначає, що вказаним кримінальним провадженням, яке розслідували досить тривалий час, а в подальшому в суді, йому було завдано психологічних страждань, в нього почалися нервові розлади, він втратив жагу до роботи в правоохоронних органах та втратив здоровий сон. Він відчував напруження, яке проявлялося у тому, що станом на 26 січня 2014 року він перебував на посаді інспектора ДАІ, чесно та сумлінно виконував службові обов`язки, дотримувався присяги, проте відносно нього було відкрито кримінальне провадження, що вплинуло на його подальшу роботу в органах внутрішніх справ, через що він вимушений був звільнитися з роботи в міліції.

На сьогоднішній день він не може повернутися до нормального ритму життя, що пов`язує саме з незаконним перебуванням під слідством і судом, оскільки інших подій які могли б вплинути на його психологічний стан з моменту відкриття кримінального провадження по сьогоднішній день, у нього не ставалося.

Вважає дії органів досудового розслідування та прокуратури незаконними і такими, що нанесли йому (позивачу) моральної шкоди.

В обґрунтування позову також зазначає, що положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в у випадку постановлення виправдувального вироку.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідувань, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розмір). менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто вказаним Законом передбачено, що розрахунковою величиною для визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом є мінімальний розмір заробітної плати.

Вказує, що моральну шкоду від протиправних дій він оцінює в 500 000 грн.

А тому, просить стягнути з Державної казначейської служби на його користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Сторонам надано час для подачі заяв по суті спору.

11.03.2021 року представником Черкаської обласної прокуратури - Лєнковою Н.Д. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що даний позов не підлягає до задоволення. При цьому зазначає, що слідчим відділом прокуратури Черкаської області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039, в ході якого, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, щодо ОСОБА_1 08.04.2014 року було складено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 367 КК України затверджений 20.05.2014 року прокурором Тертичною Я.В. та у цей же день направлений до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2019 року, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02.06.2020 року та постановою Верховного Суду від 30.09.2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано через недоведеність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 73 місяці 25 днів (з 08.04.2014 року по 02.06.2020 року), а отже при розрахунку моральної шкоди необхідно врахувати, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить 167601,66грн. (2270 * 73 міс. 25дн.).

Також зазначає, що позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

У даній справі позивач не надав до суду будь-яких доказів, у частині вжиття ним додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. З огляду на зазначене просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

17.03.2021 позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив поданий Черкаською обласною прокуратурою.

29.03.2021 року представником Державної казначейської служби України - С. Ярош, подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, просить врахувати, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдало, тому і, відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів.

Крім того, Казначейство вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів, щодо завдання йому моральних страждань, не надано доказів та підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів та вини останніх в їх заподіянні.

Вказують, що позивач перебував під слідством та судом з 01.04.2014 (дата повідомлення йому про підозру) по 02.06.2020 (дата постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про невинуватість позивача), тобто 6 років 2 місяці, загалом 74 місяці. Отже, сума моральної шкоди згідно норм ЗУ №266/94-ВР та практики Верховного суду становить 444000,0грн. (6000,0грн. * 74 міс.). Таким чином, вважають, що сума моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. не підтверджена жодними доказами та має характер удаваної. А тому, просить відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

30.04.2021 позивачем подано заяву про зміну підстав позову.

05.04.2021 позивачем подано відповідь на відзив поданий Державною казначейською службою України.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року підготовче судове засідання закрито.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дмитрик С.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити..

В судовому засіданні прокурор Черкаської обласної прокуратури - Хабло О.М. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у наданому відзиві на позовну заяву.

В судове засідання представник відповідача - Державної казначейської служби України не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника Черкаської обласної прокуратури, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України).

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду, як це п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону.

У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода (стаття 3 Закону).

Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ст. 4 вищевказаного Закону.

Вказана стаття також визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 4 Закону).

Згідно зі статтею 13 вказаного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, у разі постановлення виправдувального вироку суду, особа, права якої було порушено внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та незаконного застосування запобіжного заходу, незалежно від вини посадових осіб органів, якими була завдана шкода, має право на одноразове відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що слідчим відділом прокуратури Черкаської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В даному кримінальному провадженні 01.04.2014 року позивачу ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

20.05.2014 року відносно позивача ОСОБА_1 був складений обвинувальний акт, який затверджений прокурором та був скерований для розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02.06.2020 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.10.2020 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02.06.2020 року залишено без змін.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 43 КПК України, виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року у справі №1-15/99 зазначено що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 року у справі № 607/10144/18.

Враховуючи зазначене, період під слідством та судом ОСОБА_1 має бути обрахований з моменту вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 01.04.2014 року до 02.06.2020 року - до дати винесення ухвали Черкаським апеляційним судом, якою залишено виправдувальний вирок без змін.

Період перебування позивача ОСОБА_1 під слідством та судом становить 06 років 02 місяці 02 дні, або 74 місяці 02 дні (починаючи з 01.04.2014 року по 02.06.2020 року).

Таким чином підстави визначені законом для відшкодування шкоди позивачу ОСОБА_1 наступили.

Протягом вказаного періоду позивач був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням, а також факт обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, мав для нього стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на його звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги позивач стверджував, що внаслідок безпідставного перебування під слідством та судом йому було заподіяно психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду.

Незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, а відтак, відхиляє доводи відповідача - Державної казначейської служби України щодо недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить із наступного.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як вже зазначалось, згідно ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналіз вказаної вище норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

У постанові від 20.09.2018 року у справі № 686/23731/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Такий же висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

В Законі України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, який із 01 січня 2021 року становить 6 000 гривень.

Відповідно мінімальна заробітна плата на час розгляду справи складає 6 000 грн., тому сума, яка підлягає до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 складає 444 400 грн., виходячи із наступного розрахунку: 74 місяці 02 дні х 6 000 грн. = 444 400 грн.

Таким чином до стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 підлягає моральна шкода в загальному розмірі 444 400 грн. А тому, з урахуванням вищевикладеного, а також із врахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури 444 400 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду..

Головуючий: Р. В. Демчик