ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м.Суми

Справа №590/1246/20

Номер провадження 22-ц/816/1315/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Старікової Марії Дмитрівни

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07 червня 2021 року, у складі судді Сатарової О.В., ухвалене у селищі міського типу Ямпіль, повний текст якого складено 07 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач не сплачує аліменти, стягнуті з нього на утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 29 липня 2013 року у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2013 року і до повноліття дитини. У зв`язку із сплатою аліментів у неповному розмірі виникла заборгованість, розмір якої, згідно з розрахунком Центрально-міського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 399322855 з квітня 2016 року становить 129629,25 грн, тому, уточнивши позов, просила суд стягнути з ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 129629,25 грн.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 07 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Центрально-міський відділ ДВС у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 01 вересня 2020 року в сумі 129639 грн 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 840 грн 80 коп судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Старікова М.Д., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити з задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказує, що за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця ухвалою Центрально-Міського районного суду від 08 червня 2021 року, справа № 216/471/21, було скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 413/4376/13-ц у виконавчому провадженні № 39932855 від 24 вересня 2013 року та зобов`язано розрахувати заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та постанови КМ України № 146 від 26 лютого 1993 року. Доводить, що до початку судового засідання представник відповідача подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував оскарженням дій державного виконався щодо розрахунку заборгованості по аліментах. Вважає, що суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження у цій справі № 590/1246/20, до розгляду справи № 216/471/21.

Зазначає справа розглянута без участі відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, чим обмежений у праві подання доказів та доведення перед судом їх переконливості.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 х 100 = 210200), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Центрально-міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист № 413/4376/13-ц, виданий 29 липня 2013 року Краснолуцьким міським судом Луганської області, про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 , наданого Центрально-міським відділом ДВС у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), загальний розмір заборгованості відповідача станом на 01 вересня 2020 року становить 129639,25 грн (а.с. 8-9).

Відповідно до листа Центрально міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20 січня 2021 № 4758, розрахунок заборгованості за аліментами відносно ОСОБА_3 , що утворилась від зайняття підприємницькою діяльністю, розраховувався згідно ст. 195 СК України. Визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (доход) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості (а.с. 60).

Відповідно до довідки Криворізької міжрайонної державної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, загальна сума доходу ОСОБА_3 за період з 01 квітня 2016 року по 10 вересня 2020 року становить 253128 грн 92 коп, загальна сума сплачених аліментів за період з 01 квітня 2016 року по 10 вересня 2020 року становить 51988 грн 22 коп (а.с. 38-39).

Згідно з розрахунком позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 413/4376/13 за період з квітня 2016 року по серпень 2020 року складає 855836 грн 63 коп (а.с. 10-11).

Відповідно до розрахунку відповідача, він має заборгованість по аліментам в сумі 36655,16 грн (а.с. 34-35).

З урахуванням положень ст. 196 СК України (зі змінами) та висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 711/572/1762/15-ц, місцевий суд прийшов до висновку, що розмір пені за прострочення ОСОБА_3 сплати аліментів становить 894079,57 грн, з розрахунку: (квітень 2016) + (травень 2016) + (червень 2016) + (липень 2016) + (серпень 2016) + (вересень 2016) + (жовтень 2016) + (листопад 2016) + (грудень 2016) + (січень 2017) + (лютий 2017) + (березень 2017) + (квітень 2017) + (травень 2017) + (червень 2017) + (липень 2017) + (серпень 2017) + (вересень 2017) + (жовтень 2017) + (листопад 2017) + (грудень 2017) + (січень 2018) + (лютий 2018) + (березень 2018) + (квітень 2018) + (травень 2018) + (червень 2018) + (липень 2018) + (серпень 2018) + (вересень 2018) + (жовтень 2018) + (листопад 2018) + (грудень 2018) + (січень 2019) + (лютий 2019) + (березень 2019) + (квітень 2019) + (травень 2019) + (червень 2019) + (липень 2019) + (серпень 2019) + (вересень 2019)+ (жовтень 2019)+ (листопад 2019)+ (грудень 2019) + (січень 2020)+ (лютий 2020) + (березень 2020) + (квітень 2020) + (травень 2020) + (червень 2020) + (липень 2020) + (серпень 2020), де 1613, 1583, 1552, 1522, 1491, 1460, 1430, 1399, 1369. 1338, 1307, 1279, 1248, 1218, 1187, 1157, 1126, 1095, 1065, 1034, 1004, 973, 942, 914, 883, 853, 823, 792, 761, 730, 700, 669, 639, 608, 577, 549, 518, 488, 457, 427, 396, 365, 335, 304, 274, 243, 212, 183, 152, 122, 91, 61 та 30 кількість днів прострочення сплати аліментів, що підлягали сплаті у визначений період.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд вважав доведеною вину відповідача у виникненні в період з 01 квітня 2016 року по 01 вересня 2020 року простроченої заборгованості із щомісячної сплати аліментів за рішенням суду, у зв`язку з чим правильно визначив, що одержувач аліментів має право на стягнення з боржника відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та, враховуючи розмір заявлених позовних вимог і суму заборгованості по аліментах за цей період 129639 грн 25 коп, правильно визначив до стягнення суму пені 129639 грн 25 коп.

Колегія суддів вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Враховуючи викладене, наведений судом першої інстанції розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2016 року до 01 вересня 2020 року, обрахована сума пені відповідає визначеному ч. 1 ст. 196 СК України порядку нарахування пені та висновкам, наданим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 визнав наявність заборгованості за аліментами та навів свій розрахунок розміру такої заборгованості (а.с. 32-35), однак, в силу положень ст. 78 СК України такий розрахунок не є належним доказом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється держаним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору судом.

Посилаючись в апеляційній скарзі на скасування ухвалою Центрально-Міського районного суду від 08 червня 2021 року розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 413/4376/13-ц у виконавчому провадженні № 39932855 від 24 вересня 2013 року, який суд поклав в основу рішення, відповідач не надав відповідний доказ до суду апеляційної інстанції.

Тому в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України такі посилання знаходяться поза межами розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Убачається, що ухвала, на яку посилається відповідач, постановлена після ухвалення рішення у справі, тобто, такий доказ не існував на час розгляду справи, не міг бути дослідженим судом першої інстанції, тому не може бути підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи судом першої інстанції є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що він був повідомлений про призначення справи до розгляду судом на 24 листопада 2020 року, однак за його клопотанням розгляд справи було відкладено на 29 грудня 2020 року, про що він також був повідомлений (а.с. 26, 29, 43). Справа відкладалася розглядом на 27 січня 2021 року (а.с. 52, 67).

У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, 18 березня 2021 року відповідач та його представник були присутні у судовому засіданні і за їх клопотанням розгляд справи відкладено на 26 березня 2021 року (а.с. 65, 77, 93, 94).

У порядку задоволення клопотання відповідача розгляд справи було відкладено на 20 квітня 2021 року (а.с. 97, 104), рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленням, які надсилалися відповідачу за повідомленою ним суду адресою для листування, повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням судової повістки (а.с. 29, 108). Факт повідомлення відповідача також підтверджується заявленим його представником адвокатом Стельмахом М.І. клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с. 112).

11 травня 2021 року розгляд справи знову не відбувся у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідач на 07 червня 2021 року (а.с. 110, 126).

Зазначення в апеляційній скарзі про обов`язок суду зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, є необґрунтованим, оскільки з відповідним клопотанням відповідач та його представник до суду першої інстанції не звертались.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, в силу принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Врахувавши викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про систематичну неявку в судове засідання відповідача та його представника без поважних причин та без повідомлення про причини такої неявки, вчинення дій, спрямованих на затягування розгляду справи, пославшись на положення ст. 44, ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за їх відсутності.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Старікової Марії Дмитрівни залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина