Справа № 752/2567/21
Провадження № 2/752/4930/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 вересня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

при секретарі Сінчук І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з указаним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 29 лютого 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 3344; вирішити питання про стягнення на користь позивача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що позивач не отримував від акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса.

На думку позивача, не отримання останнім вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги АТ «Альфа-Банк». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Процесуальні дії у цивільній справі

27 січня 2021 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що постановлено ухвалу.

Між тим, зазначеною ухвалою вирішено клопотання позивача про витребування доказів, де витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напису № 3344 від 29 лютого 2016 року та витребувано від АТ «Альфа-Банк» належним чином завірену копію кредитного договору № 490054934 від 10 січня 2008 року зі всіма додатками, а також виписку з рахунку ОСОБА_1 (2620) щодо заборгованості станом на 29 лютого 2016 року, поданий до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. під час вчинення виконавчого напису 29 лютого 2016 року та всі інші документи, подані нотаріусу 29 лютого 2016 року разом із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 490054934 від 10 січня 2008 року.

01 березня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 29 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 3344, що здійснюється в рамках виконавчого провадження ВП № 50976059.

Поряд із цим, 01 березня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за даним позовом у судовому засіданні з повідомленням, викликом сторін, відмовлено.

27 травня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в АТ «Альфа-Банк» наступні документи: 1)оригінал фіскального чеку від 26 січня 2016 року за номером поштового відправлення 502; 2) оригінал довідки-рахунку ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» від 17 квітня 2015 року; 3)документи про вартість проданого банком автомобіля CHEVROLET AVEO шасі НОМЕР_1 , акт оцінки автомобіля, договір купівлі-продажу такого майна в оригіналі для огляду та засвідчені банком копії, у зв`язку із зазначеним судовий розгляд у справі було відкладено на 18 червня 2021 року.

18 червня 2021 року у зв`язку із ненадходженням до суду запитуваних документів судовий розгляд у справі відкладено на 09 вересня 2021 року та повторно постановлено ухвалу суду про витребування доказів.

Аргументи учасників справи

02 березня 2021 року на електрону адресу суду надійшов відзив АТ «Альфа-Банк», яким представник банку заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Банк свої зобов`язання за кредитним договором від 10 січня 2008 року № 490054934 виконав в повному обсязі, однак позивач свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого АТ «Альфа Банк» на підставі статті 262 ЦК України, статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. про вчинення виконавчого напису.

Відповідач зазначає, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що відповідачем не надсилалася письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання і тому вчинення виконавчого напису нотаріусом є неправомірним та передчасним.

26 січня 2016 року АТ «Альфа Банк» направлено на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу вих. №6583-34-6/6 про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором та необхідність здійснити сплату заборгованості.

В заперечення твердженням позивача про те, що оспорювана заборгованість не є безспірною, представник відповідача зазначає, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому надані нотаріусу докази в обґрунтування наявною безспірної заборгованості, відповідають вимогам постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 "Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України", а тому могла бути прийнята нотаріусом.

Поряд із цим, відповідач, керуючись свої правом, передбаченим частинами третьою та четвертою статті 267 ЦК України, заявляє про застосування строку позовної давності, так як позивач звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову 11 січня 2021 року (через п`ять років) з моменту вчинення виконавчого напису.

08 квітня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення позивача, якими останній просить суд не враховувати наданий представником АТ «Альфа-Банк» відзив, оскільки останній підписаний та поданий не уповноваженою особою.

Між тим, зазначеними поясненнями позивач заперечує проти твердження представника банку про те, що сума визначена у виконавчому написі нотаріуса є безспірною, наводячи суду відповідні розрахунки та міркування, які полягають у наступному.

Позивач вважає, що «розрахунок заборгованості по кредиту», здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника на момент винесення виконавчого напису.

В даному документі борг не зменшено на 4435 доларів США (кошти, отримані банком від продажу заставного автомобіля за суму 3935 доларів США та сплачені боржником 500 доларів США на 15 квітня 2015 року), що вбачається як з «Розрахунку заборгованості по кредиту» так і з листа відповідача - відповіді на адвокатський запит від 11 грудня 2020 року. Борг спірний, відповідачем не було зменшено борг на 2621,22 долара США (4435-1738=2621,22 долара США). Отже, і нарахування штрафу та пені на таку спірну суму боргу (заборгованість має бути менше на 2621,22 дол.), не є законним та безспірним.

Щодо строків давності позивач зазначив, що йому стало відомо про виконавчий напис лише в червні 2020 року після виконання постанови державного виконавця «Про звернення стягнення на доходи боржника в виконавчому провадженні». З даного моменту позивачу стало відомо про те, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документу - виконавчого напису від 29 лютого 2016 року.

18 травня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 1/04-2021 від 05 травня 2021 року, складеного судовим експертом Тихоненко І.П. за результатом проведення судово-економічної експертизи.

11 серпня 2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів ПН КМНО Чуловським В.А. було надано повідомлення про те, що відбулось знищення документів, на підставі яких вчинялись у 2016 році виконавчі написи у зв`язку із закінченням терміну зберігання, на підтвердження було долучено копію протоколу № 4 від 23 січня 2020 року та копію акту про вилучення та знищення документів від 20 січня 2020 року.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Судом установлено, що 10 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (в подальшому змінено на ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490054934 на суму кредиту у розмірі 11 426,24 доларів США із датою остаточного повернення до 10 січня 2015 року за процентною ставною 13 % річних. Пунктом 2.4 вказаного договору визначено цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу Chevrolet Aveo SF 69Y, 2007 року випуску, який визначений пунктом 2.10 вказаного договору як предмет застави та оцінений у 71 150 грн.

27 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490054934 від 10 січня 2008 року, яким змінено дату остаточного повернення кредиту на 10 січня 2018 року.

Надалі, як стверджує позивач, предмет застави визначений кредитним договором № 490054934 від 10 січня 2008 року, а саме: транспортний засіб Chevrolet Aveo SF 69Y, 2007 року випуску був реалізований за ціною 3935 доларів США , вказане також підтверджується відповідю АТ «Альфа-Банк» від 11 грудня 2020 року № 103958-23,1-б/б.

29 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 3344, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 490054934 від 10 січня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_1 за період з 10 червня 2013 року по 13 січня 2016 року у загальній сумі 4 153,21 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 3371,58 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 375,52 доларів США, заборгованість за пенею - 406,11 доларів США.

Оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» про вчинення виконавчого напису із долученими до неї документами, зокрема: оригіналу кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашену заборгованість; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до поданого нотаріуса розрахунку заборгованості загальна заборгованість згідно кредитного договору № 490054934 від 10 січня 2008 станом на 13 січня 2016 року складає 4153,21 доларів США та відповідно визначена у виконавчому написі нотаріуса.

Поряд із цим, відповідно до наявної у матеріалах справи вимозі про усунення порушень від 26 січня 2016 року вих. № 6583-34-б/б, розмір заборгованості станом на 13 січня 2016 року складає 4153,21 доларів США. Вказана вимога була складена представником ПАТ «Альфа-Банк» для направлення за адресою позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

У заперечення твердженням позивача про те, що зазначена вище вимога про усунення порушень від 26 січня 2016 року вих. № 6583-34-б/б була належним чином направлена ОСОБА_1 , представником відповідача долучено до матеріалів справи копію фіскального чека від 26 січня 2016 року № 0315 про направлення рекомендованого повідомлення (трек номер 502).

Необхідно зазначити, що на виконання ухвали суду про витребування доказів, оригінал вказаного фіскального чека від 26 січня 20216 року № 0315 про направлення рекомендованого повідомлення (трек номер 502) надано не було, мотивуючитим, що доказ відсутній у АТ «Альфа - Банк» з причин закінчення строків зберігання.

Відповідно до долученого висновку експерта № 1/04-2021 від 05 травня 2021 року, складеного судовим експертом Тихоненко І. П., за результатом проведення судово-економічної експертизи складено висновок про те, що в період з 15 по 17 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 490054934 від 10 січня 2008 року не було списано 4 435,00 доларів США. В даний період, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 490054934 від 11 січня 2008 року, зараховано лише 2 621,22 доларів США.

Норми права, які застосовував суд, мотиви суду

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин).

Так, відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 липня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 не отримував письмову вимогу вих. №6583-34-6/6 від 26 січня 2016 року про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором та необхідність здійснити сплату заборгованості.

На спростування зазначеного представником відповідача надано до суду копію фіскального чека від 26 січня 2016 року № 0315 про направлення рекомендованого повідомлення (трек номер 502), як доказ направлення вимоги боржнику.

Разом із тим, із наданої копії, можливо встановити лише те, що ОСОБА_1 надсилалась якась кореспонденція, однак не можливо встановити за якою адресою, саме яке вкладення, а за номером відправлення, станом на день винесення рішення, відомості наявні в системі сервісу «Укрпошта» відсутні, як наслідок неможливо встановити, з якою причини поштове відправлення не було вручено або навпаки вручено.

За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору у суду відсутні, однак ймовірно, що за наявності таких би відомостей у позивача, існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача.

Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами направлення ОСОБА_1 та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника.

Разом із тим, із висновку експерта № 1/04-2021 від 05 травня 2021 року вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо розміру заборгованості, оскільки кошти у розмірі 4 435,00 доларів США, що надійшли в період з 15 по 17 квітня 2015 року були зараховані частково в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 490054934 від 10 січня 2008 року лише у розмірі 2 621,22 доларів США.

Заперечуючи проти позову, представник банку надав банківську виписку по рахунку № НОМЕР_2 , відповідно до якої залишок коштів у розмірі 1 813,78 доларів США (4435-2621,22) була зарахована у рахунок погашення заборгованості 12 травня 2015 року.

У той же час, виписка, яка була надана нотаріусу у підтвердження безспірного розміру заборгованості, не містить відомостей про подальше зарахування 12 травня 2015 року залишку коштів у розмірі 1 813,78 доларів США.

За встановлених обставин існують всі наявні підстави стверджувати, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса від 29 січня 2016 року між сторонами існував спір про розмір заборгованості за кредитним договором, а банком не доведено обставину того, що позивачу було достеменно відомо про її розмір, однак останній проігнорував вимогу про усунення порушень, що і призвело до вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які спростовують безспірність суми боргу, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, що оскаржується.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо не взяття до уваги відзиву на позов та пояснень представника відповідача з огляду на те, що розгляд вказаної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, а пунктом 1 частини четвертої статті 19 ЦПК України визначено, зокрема: спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Чистиною другою статті 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документи, що підтверджують повноваження представників визначені, статтею 62 ЦПК України, у тому числі довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

На підставі вище наведених норм закону, суд приходить до переконання, що представник відповідача під час розгляду справи є належним чином довірений діяти в інтересах банку та здійснював представництво в межах повноважень викладених у довіреності, що долучена до відзиву на позовну заяву, а тому вказаний відзив судом долучений до справи та врахований під час ухвалення рішення.

Щодо наявності підстав для застосування позовної давності

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Визначення початку відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз положень статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов.

Як зазначає представник позивача, про вчинений виконавчий напис нотаріуса позивачу стало відомо з постанови від 16 червня 2020 року старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 50976059, зворотного, із посиланням на докази того, що позивач знав раніше про порушення свого права, або за наявних умов повинен був знати про це, стороною відповідача суду не надано.

Право на звернення до суду, обумовлено моментом отримання інформації про порушене право або наявністю об`єктивних обставин, котрі вказують на можливість довідатись про таке порушення, також кореспондує процесуальним можливостям звернення до суду, що обов`язково супроводжується виконання процесуального порядку подачі позову.

Тому, при зверненні до суду з указаним позовом позивачем не пропущено строк позовної давності, передбачений статтею 257 ЦК України, тому відсутні підстави для його застосування судом.

Щодо клопотання представника позивача про відшкодування судових витрат

Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 840,80 грн та судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн, платіжні доручення про сплату позивачем зазначених коштів, міститься в матеріалах справи.

02 серпня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмір 28 500 грн та витрати понесені позивачем у зв`язку із складанням висновку експерта у розмірі 7000 грн.

Мотивуюче означене клопотання представник позивача зазначає, що адвокатом здійснена правнича допомога 26,5 годин, з яких витрачено на: адвокатський запит від 04.08.2020 р. № 25-АКС- 0,5 години; адвокатський запит від 07.09.2020 р. № 1/2 -25-АКС- 0,5 години; адвокатський запит від 20.10.2020 р. № АКС-ІІІ-25/03-0,5 години ; адвокатський запит від 29.10.2020 р. № АКС-ІУ-25/05-0,5 години; адвокатський запит від 07.12.2020 р. № 25-АКС-0,5 години; позовна заява - 5 годин; клопотання про витребування доказів - 2 години; клопотання про забезпечення доказів 19.02.2021 р. - 3 години; пояснення позивача на поданий неналежним представником позивача відзив - 2 години; заперечення щодо долучення відзиву, який поданий та підписаний неналежним представником та повернення такого відзиву відповідачу - 2 години; клопотання про витребування доказів від 05.04.21 р. - 2 години; клопотання про стягнення судових витрат - 1 година; адвокатський запит на проведення висновку експерта 05.04.2021 р. - 1 година; клопотання про поновлення строків на подання доказів (висновку експерта, проведеного за запитом адвоката позивача) - 3 години; пояснення щодо повернення відповідачу пояснень, поданих неналежним представником, стосовно ненадання відповідачем доказів - 3 години; адвокатом здійснена правнича допомога 1 година на ознайомлення із матеріалами справи.

Позивачем від імені адвоката Лебединської Н.С. було замовлено висновок експерта, витрати на проведення експертизи складають 7000,00 грн.

Всього витрачено часу 27,5 годин: 26,5 годин х 1000 грн. + 1 година х 2000 грн., + вартість висновку експерта 7000 грн. Всього - 35 500 грн.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано копію договору від 15 грудня 2016 року про надання послуг у сфері права, розрахунок-акт № 00682-1 від 19 лютого 2021 року про попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс або очікує понести у зв`язку із наданням правничої допомоги на загальну суму 13 868 грн, та платіжне доручення про сплату авансового платіжу згідно рахунку - акта № 00682-1 від 19 лютого 2021 року у розмірі 7 500 грн.

У заперечення наведених обставин, представником відповідача направлено на електронну адресу суду 23 серпня 2021 року заперечення проти клопотання про стягнення витрат з відповідача, яким просив відмовити у задоволенні вказаного в повному обсязі із наступних підстав. Детально проаналізувавши матеріали цивільної справи та Акт виконаних робіт, вбачається, що заявлений обсяг витраченого часу для надання послуг з правової допомоги не відповідає складності справи в рамках якої адвокатом надається правова допомога позивачу, а також складності виконаних адвокатом робіт (наданих адвокатом послуг).

З приводу визначення розміру витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, та понесені позивачем як витрати на правову допомогу, суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування послуг з надання правової допомоги у розмірі 28 500 грн, такі витрати на правову допомогу на думку суду у вказаному розмірі є завищеними з викладу на наступне.

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежне від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 цього Кодексу).

Відповідно до наданого представником позивача акту виконаних робіт від 29.07.2021 р. № ДП-27/07/2020 для оплати правової допомоги (гонорару) та витрат адвоката на залучення експерта на суму 35 500 грн, де витрати на залучення експерта у розмірі 7000 грн позивачем компенсовані особисто, а витрати на правову допомогу адвокату у розмірі 28 500 грн не сплачені.

Згідно вказаного вище акту адвокат Лебединська Н.С. надала позивачу правову допомогу відповідно до умов договору від 27 липня 2020 року, а позивач прийняв таку правову допомогу, а саме:

- адвокатський запит від 04.08.2020 р. № 25-АКС- 0,5 години;

- адвокатський запит від 07.09.2020 р. № 1/2 -25-АКС- 0,5 години;

- адвокатський запит від 20.10.2020 р. № АКС-ІІІ-25/03-0,5 години ;

- адвокатський запит від 29.10.2020 р. № АКС-ІУ-25/05-0,5 години;

- адвокатський запит від 07.12.2020 р. № 25-АКС-0,5 години;

- позовна заява - 5 годин;

- клопотання про витребування доказів - 2 години;

- клопотання про забезпечення доказів 19.02.2021 р. - 3 години;

- пояснення позивача на поданий неналежним представником позивача відзив - 2 години;

- заперечення щодо долучення відзиву, який поданий та підписаний неналежним представником та повернення такого відзиву відповідачу - 2 години;

- клопотання про витребування доказів від 05.04.21 р. - 2 години;

- клопотання про стягнення судових витрат - 1 година;

- адвокатський запит на проведення висновку експерта 05.04.2021 р. - 1 година;

- клопотання про поновлення строків на подання доказів (висновку експерта, проведеного за запитом адвоката позивача) - 3 години;

- пояснення щодо повернення відповідачу пояснень, поданих неналежним представником, стосовно ненадання відповідачем доказів 3 години;

Адвокатом здійснена правнича допомога 1 година на ознайомлення із матеріалами справи.

Позивачем від імені адвоката Лебединської Н. С. було замовлено висновок експерта, витрати на проведення експертизи складають 7000 грн.

Всього витрачено часу 27,5 годин: 26,5 годин х 1000 грн. + 1 година х 2000 грн., + вартість висновку експерта 7000 грн. Всього 35500 грн.

Оскільки ЦПК України не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, передбачено можливість запобігти зловживанням у визначення цього розміру з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу. Інша сторона може поставити під сумнів розрахунок витрат на правничу допомогу.

Так, суд вважає, що витрачений адвокатом, який має достатній досвід в сфері права на опрацювання та підготовки позову та інших процесуальних документів не відповідають вимогам стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому є завищенням часу, необхідного для опрацювання зазначених документів та підготовки до судового провадження (правові позиції з цих питань викладені у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 910/16953/16, додаткова постанова Верховного Суду від 11 червня 2018 року у справі № 923/567/17).

Враховуючи вище викладене, обсяг наданої правової допомоги, витрачений представником позивача час для підготовки до судового провадження, складність справи, що розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 14 250 грн.

Між тим, матеріалами справи встановлено, що позивач поніс фактичні витрати, що пов`язані із залученням експерта у розмірі 7000 гривень, які документально підтвердженні, як розмір витрат на оплату робіт. Вказаний висновок суд вважає співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та між тим, необхідним для вирішення справи.

Отже, зазначені витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 29 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3344, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 1 294,8 грн.; витрати пов`язані із надання правової допомоги у розмірі 14 250 та витрати, які позивач поніс у зв`язку із скаданням експертного висновку у розмірі 7000 грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - акціонерне товариство «Альфа-Банк», , адреса місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. А. Кахно