Провадження № 2/325/309/2021
Справа № 325/984/21
08 жовтня 2021 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське Запорізької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог зазначено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення Приазовської селищної ради 20.08.2002 року. З 06.07.2010 року в будинку, що належить позивачу, було зареєстровано місце проживання її сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Відповідач за вказаною адресою з 2015 року не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Приазовської селищної ради Запорізької області від 17.08.2021 року № 1977/10-16. ОСОБА_2 фактично проживає за межами України, приїжджати до Приазовського району він не збирається, що не унеможливлює його особисте звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку позивача не дозволяє останній в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності.
Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання на 08 жовтня 2021 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надіслав, судова повістка направлялась йому за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення Приазовської селищної ради 20.08.2002 року.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 31 липня 2002 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Приазовське Запорізької області, з 03.09.2002 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наданих позивачем копій сторінок з домової книги, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.07.2010 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і до цього часу не знятий з реєстрації.
Згідно довідки Приазовської селищної ради від 17.08.2021 року № 1978/10-16, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року.
У акті обстеження матеріально-побутових умов від 17.08.2021 р., складеному головним спеціалістом з соціальних питань Приазовської ОТГ Пташинською Т.С. та власником ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою, що можуть підтвердити сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачу, але він не проживає там більше року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Оскільки відповідач мешкав за однією адресою разом з позивачем як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника будинку не мешкає в ньому без поважних причин, понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 247, 265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 08.10.2021 року.

Суддя Є.В. Діденко