У Х В А Л А

04 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 599/2175/20

провадження № 61-14792ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року та від 02 березня 2021 року, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року та від 02 березня 2021 року, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2021 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконав вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Згідно з пунктом 1, 2 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 102,00 грн.

Позивач звернувся з позовом про поділ спільного майна подружжя у жовтні 2020 року. Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру визначається зазначенням ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Зі змісту поданої касаційної скарги та копій судових рішень неможливо встановити ціну позову майна подружжя, яке підлягає поділу, станом на день його подання, тому заявник касаційної скарги зобов`язаний самостійно визначити й обґрунтувати розмір судового збору, надати оригінал квитанції про його оплату або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру з урахуванням вартості майна.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником не зазначено підстав, виключних випадків неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційні скарзі заявник зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме: суди не дослідили докази у справі; встановили обставини справи, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, проте не зазначає, які саме докази не були досліджені судами попередніх інстанцій та які докази є недопустимими у справі, на підставі яких встановили обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Враховуючи наведене, заявнику необхідно надати суду нову редакції касаційної скарги, виклавши підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог ЦПК України, а також надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 04 листопада 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник