Справа № 521/7906/21
Провадження № 2/521/3667/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просив суд: зняти арешт та скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке накладено постановою про арешт мана боржника та заборону на його відчуження серії АА №613136 від 30.01.2007 року, ухвалену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у Київському районі м. Одеси, та якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у квітні 2021 року, позивач мав наміри продати свою квартиру, яку отримав у дар від батька. Звернувшись до нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса позивач дізнався про те, що на квартиру АДРЕСА_3 , постановою державних виконавців Першого Київського відділу ДВС Одеського МЮУ накладено арешт в ході примусового виконання виконавчого листа № АЕ-380, виданого 10.09.1991 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.08.1991 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує, що у нього відсутня заборгованість по аліментам за вказаним виконавчим листом, наявність арешту порушує його права як власника квартири, а тому позивач звернувся з до суду з відповідною позовною заявою.

В судове засідання позивач з`явився, просив позовні вимоги задвольнити повністю.

Відповідачка - ОСОБА_2 в судове засідання з`явилась, позовні вимоги визнала.

Представник відповідача - Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору дарування від 04.03.1998 року, який зареєстровано під №81 стр. 120 кн.291-пр, що посвідчено державним нотаріус Щукіною Л.С.

Постановою державних виконавців Першого Київського відділу ДВС Одеського МЮУ накладено арешт в ході примусового виконання виконавчого листа № АЕ-380, виданого 10.09.1991 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.08.1991 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач звертався з заявами від 30.04.2021 року до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про видачу довідки про наявну заборгованість зі сплати аліментів.

Листом від 19 травня 2021 року № 23102 відповідачем було відмолено у знятті арешту з нерухомого майна, та повідомлено, що в ході проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № АЕ-380, виданого 10.09.1991 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частин з усіх видів заробітку, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у Київському районі м. Одеси Єштокіним О.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.01.2007, серії АА№ 613136, а саме на майно ОСОБА_1 - квартиру 99, будинку АДРЕСА_4 .

Згідно архівної довідки від 14.04.2021 року № 1311/01-18 та Постанови про арешт майна боржника від 30.01.2007 року, що видані Одеським державним нотаріальним архівом, в матеріалах архівного Фонду Третьої одеської державної нотаріальної контори містяться Постанова про арешт майна боржника та оголошення його заборони на його відчуження від 31.01.2007 року про накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_3 , відомості, щодо зняття арешту та заборони в матеріалах відсутні. Також, з вказаного листа вбачається, що винести постанову про скасування арешту з нерухомого майна не уявляється можливим, так як матеріали виконавчого провадження було знищено за закінченням терміну зберігання.

Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії, заява № 6833/74 від 13.07.1979, в якому суд зазначив, що визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, право власності є абсолютним правом та воно складається з володіння, розпорядження та користування.

Згідно частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

На цей час, позивач як власник має право розпоряджатися належним йому майном.

Спору щодо належного позивачеві майна не існує, а наявність арешту обмежує його права як власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону Украни «Про виконавче провалдення», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 352 ЦПК України, СУД

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту належності документів, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності задовольнити.

Зняти арешт та скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке накладено постановою про арешт мана боржника та заборону на його відчуження серії АА №613136 від 30.01.2007 року, ухвалену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у Київському районі м. Одеси, та якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно є підставою для скасування реєстрації вказаного обтяження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2021 року.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.