КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №361/8476/19
Апеляційне провадження
Провадження № 22-з/824/995/2021
У Х В А Л А

6 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Андрія Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Андрія Анатолійовича на ухвалу судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 14 травня 2020 року за заявою Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію,

встановив:

14 травня 2020 року суддею Броварського міськрайонного суду Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київобленерго» заборгованість по платі за спожиту електричну енергію з 28 вересня 2016р. по 31 грудня 2018р. в сумі 84 330грн 52коп. та судовий збір у сумі 192грн 10коп.

17 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко А.А. подав до Броварського міськрайонного суду Київської області заяву про скасування судового наказу та заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу відмовлено, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику.

На вказану ухвалу судді 16 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко А.А. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою колегії суддів від 1 жовтня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено справу до розгляду Київським апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

4 жовтня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка А.А. про забезпечення позову на підставі п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, в якій заявник просить зупинити стягнення за виконавчим провадженням ВП №66489988 від 12 серпня 2021 року, відкритим на виконання судового наказу №361/8476/19 від 14 травня 2020 року.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник боржника посилається на те, що 16 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав постанову приватного виконавця Семенова P.A. від 12 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66489988 про примусове виконання судового наказу №361/8476/19, виданого 10 серпня 2020р.

В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Семеновим P.A. винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Представник боржника зазначає, що наразі тривають виконавчі дії по примусовому стягненню з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 92 782грн 78коп., з його зарплатної картки списуються кошти, арештоване його майно, здійснюються відрахування з усіх його доходів. З огляду на безпідставність і абсурдність вимог сгягувача та помилки суду першої інстанції при видачі судового наказу, виконавчі дії завдають ОСОБА_1 істотних моральних страждань.

Адвокат Бойко А.А. вважає, що продовження примусового виконання судового наказу ставить ОСОБА_1 у скрутне матеріальне і моральне становище, впливає на його стан здоров`я, та може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування судового наказу № 361/8476/19.

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 167 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Аналіз наведених норм свідчить, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ. При цьому, судовий наказ одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом. Такий вид цивільного судочинства спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи.

Одночасно, певні процесуальні інститути, притаманні позовному провадженню, не можуть застосовуватися при видачі судового наказу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, нормами процесуального права не передбачена можливість застосування інституту забезпечення позову у наказному провадженні, а крім того, і є недоцільним, враховуючи строки розгляду заяви про видачу судового наказу.

Подаючи заяву про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко А.А. не врахував, що заява про видачу судового наказу вже розглянута і суддею виданий судовий наказ, тобто судове рішення вже ухвалене і підстави для забезпечення його виконання відсутні.

Фактично у заяві представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка А.А. ставиться питання про зупинення виконання судового наказу, однак нормами процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову, такі заходи не передбачені.

Посилання адвоката Бойка А.А. на положення п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованими, так як вказана норма не передбачає можливості зупинення виконання виконавчого документа, яким є судове рішення - судовий наказ.

Крім того, судовий наказ не підлягає оскарженню у апеляційному порядку, а подача заяви про скасування судового наказу до суду першої інстанції не є оскарженням боржником виконавчого документу у судовому порядку у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Предметом даного апеляційного розгляду є ухвала суду першої інстанції про повернення заяви боржника про скасування судового наказу, що виключає також можливість застосування положень ч. 4 ст. 359 ЦПК України.

Доводи заяви, що продовження примусового виконання судового наказу може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування судового наказу, колегія суддів вважає безпідставними, так як нормами частини 3 статті 171 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка А.А. про зупинення стягнення за виконавчим провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 153, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

у задоволенні заявипредставника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Андрія Анатолійовича про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк