Провадження № 2/344/1105/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді: Шамотайла О.В.

при секретарі c/з: Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем, ОСОБА_2 вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають п`ятеро неповнолітніх дітейдітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.08.2013 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на проживання з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.10.2013 визначено розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 чстини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідної вікової категорії, визначених законом на відповідний період, до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що відповідач з серпня 2010 року проживає окремо, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально дітей не забезпечує, не проявляє заінтересованості в їх долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, а тому просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав щодо його дітей.

Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити мотивуючи тим, що позивач категорично заборонила спілкуватися і підходити до дітей, однак він має намір з дітьми спілкуватись.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву відповідно до змісту якої просить приняти рішення в інтересах дітей з урахуванням наданого висновку ( а.с. 86-89) .

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши сторін, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які ствердили, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду , що набрало законної сили.

Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи , які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що 09.07.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Подільською сільською радою.

Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,дочка- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9-13).

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2013 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю ( а.с. 14).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.10.2013 визначено розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідної вікової категорії, визначених законом на відповідний період, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15-16).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції від 17.04.2014р відкрито виконавче проведення №42986131 з приводу виконання виконавчого листа №0907/2-5892/11 виданого Івано-Франківським міським судом 12.03.2014 на виконання вказаного вище рішення суду про стягнення аліментів (а.с. 30).

Відповідно до інформації КНП «ЦПМКДД» від 14.12.2020 року №115/69 діти проживають з матір`ю, перебувають на обліку у лікаря- педіатра СП «МДП». Мати доглядає за дітьми, рекомендації лікаря виконує (а.с. 97).

Відповідно до інформації ліцею №18 діти навчаються у даному навчального закладу. Мати цікавиться їх успіхами та досягненнями, бере участь у батьківських зборах. Батько не цікавився навчанням і поведінкою своїх дітей. З результатів психодіагностичного обстеження, проведеного практичним психологом навчального закладу, відомо, що діти характеризуються позитивно, вони доброзичливі, чуйні, комунікабельні, ввічливі тощо. Перебувають у тісному емоційному контакті з матір`ю ОСОБА_1 . Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 негативно відгукуються про батька; ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про батька взагалі не згадують ( а.с. 36-40, 98-105, 106-115).

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №481 від 01.04.2021 року вважається за недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 86-89). Із змісту наданого висновку вбачається, що згідно до інформації ліцею №18 від 21.112.2020 діти навчаються уданому навчальному закладі. Мати цікавиться їх успіхами та досягненнями, бере участь у батьківських зборах. батько не цікавиться навчанням і поведінкою своїх дітей. З результатів психодіагностичного обстеження, проведеного практичним психологом навчального закладу, відомо, що діти характеризуються позитивно, вони доброзичливі чуйні , комунікабельні , ввічливі тощо. Перебувають у тісному емоційному контакті з матір`ю ОСОБА_1 . Діти негативно відгукуються про батька та не згадують. Працівниками служби було проведено бесіди з дітьми: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Дівчата повідомили, що їм відома позиція матері і вони її підтримують. Зі слів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони хочуть, щоб батька позбавили батьківських прав тому, що впродовж тривалого часу він з ними не спілкується, не надає матеріальної допомоги на утримання, не вітає зі святами та не дарує подарунків. ОСОБА_6 підтвердила, що батько не бере участі у їх вихованні та утриманні, не спілкується з ними. ОСОБА_6 сказала, що вона його не пам`ятає. Крім того ОСОБА_2 повідомив працівникам служби у справах дітей, що заперечує щодо позбавлення батьківських прав. Зазначив, що сплачує аліменти, які стягують з його заробітної плати. Також з його заробітку стягується заборгованість за кредитним договором. З його слів, він не спілкується з дітьми, бо «мати категорично заборонила спілкуватися і підходити до них. До дітей я приходив, коли вони були малі, але ОСОБА_1 погрожувала, що викличе поліцію».

Частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Водночас незгода з висновком органу опіки та піклування повинна бути вмотивована у відповідному процесуальному рішенні.

Вказаний висновок Органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дітей, мотивувальна частина висновку не відповідає його резолютивній частині, а такий підхід до надання висновку свідчить про формальне виконання своїх функцій органом опіки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради .

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не належно піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, батько не цікавиться навчальним процесом дітей, не проводить з ними вільний час, не оздоровлює дітей, не підтримує їх своєю порадою. Хоча сплачував аліменти, однак це далеко не єдине, що враховується при визначенні участі одного із батьків у вихованні дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується відповідними документами, долученими до матеріалів справи, поясненнями учасників справи, показаннями свідків, зокрема тим, що відповідач сам визнав, що з дітьми не спілкується, що підтвердили і самі діти про що зазначену у висновку у Органу опіки і піклування, які будучи у віці, який дає їм можливість робити певні висновки, пояснили, що біологічного батька з ними не спілкується, не цікавиться ними, вони і самі бажають, щоб батько позбавлено було відносно них батьківських прав. Тому суд вважає, що є достатні підстави позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відповідно до ст.ст.164, 165 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу відповідач жодних дій, спрямованих на спілкування з дітьми, не зробив, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчання, підготови до самостійного життя. Його пояснення в суді на те, що колишня дружина перешкоджала в спілкуванні не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені жодним доказом.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, є обґрунтованим, доведеним належними і допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, на думку суду, буде виключно в інтересах неповнолітніх дітей.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 224, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 12.10.2021 року.

Суддя : Шамотайло О.В.