Справа № 584/360/21
Провадження № 2/584/278/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2021 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 637, є власником будинку АДРЕСА_1 .

У зазначеному будинку також зареєстрований ОСОБА_3 , відповідач у справі, який є рідним (неповнорідним) братом позивача, оскільки у них спільний батько.

При цьому відповідач не проживає за вказаною адресою з 2014 року, комунальні послуги не оплачує, участі в його утриманні не бере та взагалі не з`являється за місцем реєстрації, в той час як реєстрація відповідача за вказаною адресою є перешкодою для оформлення позивачем житлової субсидії.

Посилаючись на вищевказане, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком, а витрати по справі просила покласти на відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, а в подальшому в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що є рідним братом позивача, іншої сім`ї у нього немає, він ніяким чином не порушує права сестри. Яка в свою чергу навпаки після набуття нею права власності на будинок не дозволяє йому користуватися зазначеним житловим приміщенням, не пускає його до будинку, в якому відповідач був зареєстрований за життя батька, з його дозволу та волі. Твердження позивача про те, що вона сплачує комунальні послуги і утримує будинок, не відповідає дійсності, оскільки вона відключила всі комунікації по будинку і проживати в ньому неможливо. Також не відповідає дійсності та обставина, що відповідач не проживає в будинку з 2014 року, оскільки він там проживав до 2020 року, іншого житла він не має, зараз виїжджає на заробітки до м. Києва, але завжди повертається додому і на сьогодні він має ключі від будинку і в літній період проживає в ньому не маючи необхідних комунікацій, в будинку маються особисті речі відповідача. В тому числі і сезонний одяг. Крім того, відповідач вказував на те, що долучені до позовної заяви комісійні акти від 16.08.2016 та 04.03.2021 є неналежними доказами, оскільки окремі члени комісії а саме ОСОБА_4 їх не підписував, а ОСОБА_5 ввели в оману, зазначаючи про те, що вона засвідчує факт не проживання відповідача в будинку останні півроку, а не з 2014 року. Оскільки позивач відключила всі комунікації в будинку, то її посилання на неможливість оформлення субсидії є безпідставними. Також позивач має намір продати будинок, про що робить відповідні об`яви в засобах масової інформації, в той час як відповідач готовий взяти на себе витрати по утриманню будинку і сплаті комунальних послуг у разі надання права на проживання в ньому. Також відповідач з посиланням на ч. 2 ст. 405 ЦК України вказував, що доказів того, що він понад один рік відсутній за вказаною адресою немає, а вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства. Крім того, відповідач зазначав, що власного житла не має і не має, де зареєструвати місце свого проживання.

З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2020 позивач є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 9).

Довідкою виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 04.03.2021 № 984 підтверджено те, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач у справі (а.с. 12).

З фотокопії акту від 16.08.2016, складеного комісією у складі депутата міської ради Литвинова О.В. та сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_7 , 1992 року народження, зареєстрований по АДРЕСА_1 , але з 2014 року там не проживає, фактично проживає в м. Москва (а.с. 10).

З акту від 04.03.2021, складеного комісією у складі депутата міської ради Литвинова О.В. та сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 , але з 2014 року і по теперішній час там не проживає і речі його в будинку відсутні (а.с. 11).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.08.2021, ОСОБА_2 у власності житла не має (а.с. 34).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що проживає в будинку, який знаходиться через два будинки від будинку, який належав померлому у 2019 році ОСОБА_8 , який є батьком сторін по справі. ОСОБА_8 за життя зареєстрував в належному йому будинку свого сина ОСОБА_2 , який більшість часу перебував на заробітках, а коли приїжджав, то проживав з батьком. Після смерті батька у 2019 році, відповідач проживав там з 2019 року на 2020 рік, після чого він там постійно не проживав. На даний час відповідач проживає в с. Пруди.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_8 є батьком сторін, матері у них різні. Відповідач проживав і в с. Сафонівка, і в с. Пруди, і в м. Москва. ОСОБА_8 помер два року тому. За його життя свідок орав його город, відповідач був присутній при цьому. Будинок ОСОБА_8 залишив дочці, а відповідач в будинку батька бував.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є рідною тіткою відповідача по справі, який є сином її рідної сестри. Після її смерті у 2006 році, його з с. Сафонівка забрав батько ОСОБА_8 , який помер у 2019 році. ОСОБА_11 приїхав на похорони батька, поховав його та дізнався, що батько зробив заповіт на дочку. Позивач та її матір чинили відповідачу перешкоди в його проживанні у вказаному будинку. Після смерті батька відповідач прожив в будинку два місяці, а потім поїхав до м. Москва. З того часу відповідач з роботи приїжджав додому до свідка.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що проживає через дорогу від будинку, належного позивачу. Відповідач з батьком їздили на заробітки, відповідача свідок бачив рідко. Акту від 16.08.2016 свідок не підписував.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що є другом дитинства відповідача, часто бував у нього. Відповідач з батьком їздили на заробітки. Після смерті батька відповідача, прийшли позивач з матір`ю та почали чинити перешкоди відповідачу у користуванні будинком, між ними виникали конфлікти.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він проживає в АДРЕСА_2 , у своєї рідної тітки ОСОБА_10 , за вказаною адресою зареєструвати своє місце проживання він не може. З сестрою ОСОБА_1 він однією сім`єю не проживає, спільний побут у них відсутній, за життя батька, позивач та її матір жили окремо. На даний час у батьківському будинку відключений газ та перекрита вода.

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

У постанові від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що ними передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач у справі втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 з часу припинення права власності на нього його батька ОСОБА_8 .

В зв`язку з повним задоволенням позову слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.10.2021.

Суддя С.М.Токарєв