КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2021 року місто Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., повний текст рішення складено 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання права на першочергове отримання житла, -
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати його право на першочергове отримання житла.
В обґрунтування вимог посилався на те, що він офіцер запасу, ветеран Збройних Сил України, перебуває на квартирному обліку житлової комісії гарнізону міста Києві з 10 вересня 1992 року.
Вказував, що влітку 2015 року він брав участь в АТО.
Зазначав, що на підставі листа заступника начальника головного управління полковника Прогонюка С.Т. №305/110/7151 від 26 лютого 2005 року була перевірена його облікова справа і розглянута правомірність перебування на квартирному обліку для отримання житла за рахунок фонду Міністерства оборони України прокуратурою Центрального регіону України.
На підставі перевірки зроблені висновки щодо правомірності перебування його на квартирному обліку у житловій комісії гарнізону міста Києва після звільнення з військової служби за власним бажанням з вислугою 23 календарних роки, що підтверджено листом військової прокуратури Центрального регіону України №757 від 20 лютого 2006 року.
Посилався на те, що у травні 2016 року житловою комісією Київського КЕУ і житловою комісією гарнізону міста Києва було прийнято рішення щодо надання йому постійної двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але це рішення не було погоджено юридичним департаментом Міністерства оборони.
Вказував, що улистопаді 2017 року Київським КЕУ було здійснено резервування квартири до прийняття рішення судом, але потім було проведено перерозподіл. На даний час він житла не отримав.
Зазначав, що раніше він мав двокімнатну квартиру в місті Чортків Тернопільської області, яку потім здав до фонду Міністерства оборони України згідно зі встановленим порядком, довідка №107.
Вказував, що 25 квітня 2018 року вінотримав листа начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про відмову в наданні йому постійного житла.
Зазначав, що його було виключено з відповідного списку розподілу постійного житлового приміщення, згідно з яким він мав би отримати постійну двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Як стало йому відомо, цю квартиру вже перерозподілили іншому військовослужбовцю.
Посилався на те, що він як учасник бойових дій, має право на першочергове отримання житла.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин справи та дослідження наданих доказів, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.
В обґрунтування скарги посилався на те, що непогодження у відповідних списках розподілу йому постійного житла з приводу звільнення його за власним бажанням з вислугою більше 20 років при наявності висновків прокуратури, позитивних рішень житлових комісій є дискредитацією його як військовослужбовця, якій є учасником бойових дій Югославії та АТО зі сторони фахівців правового департаменту.

Вказував, що він хоче скористатись своїм правом на першочергове отримання житла і добитись справедливості, оскільки все, що від нього залежне він вже зробив, однак отримує одні відписки.
21 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справи у відсутність позивача відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для його задоволення та того, що позивачем не доведено порушення його прав на отримання житлаз боку відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в період з 01 серпня 1978 року по 29 червня 2001 проходив службу в Збройних Силах України.
29 червня 2001 року ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у запас за пунктом 65, підпункт «З» (за власним бажанням), з правом носіння форменого одягу.
Згідно листа військового прокурора Центрального регіону України №757 від 20 лютого 2006 року, який був адресований голові Житлової комісії гарнізону міста Києва, вивченням квартирної справи ОСОБА_1 було встановлено, що він безпідставно перебуває на квартобліку як особа, яка має право на позачергове отримання житла, оскільки не відноситься до осіб, визначених ст.ст.22, 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в ЗС України» (наказ МО України №20 від 03 лютого 1995 року).Зазначений громадянин має право у ЖК гарнізону міста Києва після звільнення з військової служби на підставі ст.40 ЖК України, ст.29 Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов…» (затверджено Постановою Ради Міністрів України і Українською республіканською радою професійних союзів 11грудня 1984 року №470), та як учасник бойових дій, користується правом першочергового отримання жилих приміщень.
Відповідно до витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії Київського КЕУ від 12 жовтня 2016 року було погоджено надання ОСОБА_1 постійного житла за межами гарнізону міста Києва на склад сімї з особи: він, дружина - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , жилою площею 35,80 кв.м, загальною площею 63,80 кв.м, зі зняттям з квартирного обліку.
Згідно з пунктом 2.1.3 протоколу №15 засідання житлової комісії гарнізону міста Київ від 16 листопада 2016 року пропозицію щодо надання майору запасу ОСОБА_5 двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , на склад сім`ї три особи (він, дружина, дочка) прийнято в цілому.
Листом Юридичного департаменту Міністерства оборони України №298/2/567 від 10 березня 2017 року повідомлено Київське квартирно-експлуатаційне управління та позивача про неможливість погодження Списку розподілу постійної житлової площі у гарнізоні міста Києва майору запасу ОСОБА_1 .
Листом Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №303/25-1502 від 23 березня 2017 року повідомлено позивача, що непогоджений Юридичним департаментом Список розподілу не може надаватись Київським КЕУ для подальшого розгляду до Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України.
Листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 30/4/822 від 25 квітня 2018 року повідомлено позивача про відсутність правових підстав для залишення останнього на квартирному обліку у військовій частини та за забезпечення житлом за рахунок Міністерства оборони України у зв`язку із звільненням з військової служби за власним бажанням.
Відповідно до копій витягів з протоколу № 6 засідання житлової комісії Київського КЕУ від 30липня 2019 року рішенням житлової комісії згідно статей 31, 40 ЖК УРСР та на підставі листів Юридичного департаменту Міністерства оборони України від 10березня 2017 року №298/2/567, Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 05липня 2019 року №303/4/1605 було вирішено знятипідполковника запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи (він, дружина, донька) з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та виключено зі списків осіб, які потребують права першочергового отримання житла; скасовано пункт 3 протоколу №9 від 12 жовтня 2016 рішення житлової комісії Київського КЕУ щодо надання підполковнику запасу ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання, який звільнений з військової служби у запас за власним бажанням та передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на перерозподіл серед військовослужбовців гарнізону міста Київ.
Згідно довідки Київського КЕУ №517/1562 від 29 березня 2021 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що він як учасник бойових дій, має право на першочергове отримання житла.
Згідно з ч.1 ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості (ч.1 ст.43 ЖК України).
Відповідно до п.22 Постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року «Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла (п.29 Порядку).
Згідно з п.31 Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до п.32 Порядку військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Згідно з п.п.3, 4 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31липня 2018 року військовослужбовці та члени їх сімей (крім осіб, звільнених у запас або відставку, та членів їх сімей, а також військовослужбовців, які не здали службове житло за попереднім місцем служби) забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що мають відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно до положень ст.58 Конституції України та прийнятої на її розвиток ст.6 ЦК України при дослідженні питання наявності/відсутності порушеного права позивача, за захистом якого останній звернувся, - слід керуватися законодавством, що регулювало відповідні відносини на момент виникнення спірних правовідносин.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, яка визначала порядок надання житла для постійного проживання та процедуру.
У пункті 4.4 Інструкції №737 вказано, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.
Список розподілу жилої площі для постійного проживання (додаток 20) розробляється КЕВ (КЕЧ) району відповідно до загальної та пільгових черг гарнізону. У гарнізоні міста Києва Список розподілу постійного жилого приміщення розробляється Київським квартирно-експлуатаційним управлінням.
Після прийняття рішення гарнізонною житловою комісією щодо розподілу житла для постійного проживання Список розподілу постійного житла направляється КЕВ (КЕЧ) району разом з копією завіреного у встановленому порядку відповідного протоколу засідання гарнізонної житлової комісії до Служби правопорядку для перевірки.
Разом зі Списком розподілу постійного жилого приміщення надаються перші примірники облікових справ, списки військовослужбовців, яких прийнято на облік у гарнізоні, списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, копії наказів начальника гарнізону, виданих у порядку, визначеному в пункті 1.8 розділу І цієї Інструкції, копії рішень заступника Міністра оборони України, копії протоколів засідань житлової комісії гарнізону. Строк перевірки не може перевищувати п`яти робочих днів. Про результати перевірки письмово повідомляється начальник гарнізону та КЕВ (КЕЧ) району.
Після проведення перевірки та за відсутності зауважень Служби правопорядку Список розподілу постійного житла затверджується начальником гарнізону.
Після затвердження (погодження) Список розподілу постійного житла разом з першими примірниками облікових справ (додаток 7) подається керівником КЕВ (КЕЧ) району на перевірку до ГКЕУ ЗС України.
У разі непогодження ЕКЕУ ЗС України пропозицій про надання військовослужбовцю постійного жилого приміщення начальник КЕВ (КЕЧ) району після отримання письмового повідомлення про відмову від ЕКЕУ ЗС України повинен переглянути пропозиції та надати іншу кандидатуру для затвердження її у встановленому порядку або письмове обгрунтування попереднього рішення.
Після перевірки ЕКЕУ ЗС України Список розподілу постійного житла розглядається Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України. Список розподілу постійного жилого приміщення в гарнізоні міста Києва перед розглядом Комісією з контролю за розподілом жилого приміщення в гарнізонах ЗС України перевіряється юридичною службою МО України на відповідність вимогам законодавства.
Рішення (пропозиції) Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України є остаточними для розгляду керівником квартирно-експлуатаційного органу, головою гарнізонної житлової комісії та начальником гарнізону. Список розподілу постійного житла, погоджений Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України, повертається ЕКЕУ ЗС України разом із завіреною копією протоколу засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України до гарнізону.
Системний аналіз норм Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 свідчить, що вирішення питання про надання житла не відноситься до виключної компетенції Київського КЕУ. Процедура щодо вирішення житлового питання шляхом забезпечення у встановленому порядку постійним житлом здійснюється установами та організаціями, які входять до системи Міністерства оборони України, відповідно до чинного законодавства, а не одноособово Київським КЕУ.
За таких обставин, в особи виникає суб`єктивне право на одержання конкретно визначеного житлового приміщення лише за умови, якщо список розподілу житлової площі для постійного проживання буде погоджено всіма службами та посадовими особами Збройних сил України, перелік яких визначено п.4.4. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
В той час, наявність рішення житлової комісії про погодження надання постійної житлової площі особи, за відсутності вчинених усіх інших юридичних дій, передбачених п.4.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, не надає особі права вимагати поновлення його «права» на таке житлове приміщення, яке не було погоджене в установленому порядку.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції було вірно встановлено, що станом на момент судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 не перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні на підставі рішення житлової комісії Київського КЕУ від 30 липня 2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 517/1562 від 29березня 2021 року та витягами із протоколу №6 засідання житлової комісії Київського КЕУ від 30липня 2019 року.
Докази, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 пройшов процедуру передбачену Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, оскільки позивач не перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги про визнання за ним права на першочергове отримання житла всупереч законодавчо встановленій процедурі задоволенню не підлягають.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів порушення відповідачем КиївськимКЕУ його права на отримання житла, оскільки наявність у КиївськогоКЕУ права здійснювати одноособовий розподіл житлових приміщень для забезпечення військовослужбовців постійним житлом Інструкцією або іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
А відтак, посилання позивача в апеляційній скарзі на унеможливлення Київським КЕУ реалізувати його право на отримання житла спростовуються вищевикладеним.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що непогодження у відповідних списках розподілу йому постійного житла з приводу звільнення його за власним бажанням з вислугою більше 20 років при наявності висновків прокуратури, позитивних рішень житлових комісій є дискредитацією його як військовослужбовця, який є учасником бойових дій ОСОБА_6 та АТО зі сторони фахівців правового департаменту зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: