Справа № 345/3913/21
Провадження № 8/345/5/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва Олега Богдановича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 13.09.2021 року Калуським міськрайонним судом у цивільній справі №345/3913/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

Адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду із вищевказаною заявою в інтересах ОСОБА_1 . Свої вимоги заявник обґрунтовував, зокрема, тим, що 13.09.2021 року Калуським міскрайонним судом видано судовий наказ про стягненя із ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Адвокат наголошує, що спільний неповнолітній син сторін проживає у будинку батьків ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні останнього. Вказана обставина підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб та документами про власників будинку. Про ці обставини заявниця суду не повідомляла приховала їх.

В той же час за змістом положень ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Неповнолітній син сторін сторін проживає із ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. За таких обставин підстав для видачі судового наказу та звернення із заявою про видачу судового наказу у заявниці не було. Тому адвокат просить судовий наказ, виданий 13.09.2021 року прор стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку скасувати та відмовити заявниці у видачі судового наказу.

Стягувач ОСОБА_2 подала відзив на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Зазначає, що не відповідає дійсності твердження боржника про те, що неповнолітній син проживає із ним та перебуває на його утриманні. Так, згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 26.12.2019 року по справі а позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу сина залишено проживати разом із матір`ю.

Із довідки № 539151 від 16.09.2021 року, яка долучена боржником до заяви, вбачається, що ОСОБА_1 , та інші, в тому числі і ОСОБА_2 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 . Проте фактично у даному будинку проживають батьки боржника, його брат, стягувач ОСОБА_2 та їхній син. ОСОБА_1 з 2019 року в даному будинку не проживає. Божник перебуває у шлюбі з іншою жінкою, проживає разом із нею. Їхній син ОСОБА_3 з вересня 2019 року з батьком не проживає.

Стягувач ОСОБА_2 наголошує, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими та підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Його твердження про те, що син проживає із ним та перебуває на його утриманні свідчить про те, що він має намір ухилитися від сплати аліментів. Тому ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин.

Стягувач у судове засідання не з`явилася, проте вказала у поданому відзиві, що просить розгляд даної справи здійснювати без її участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.09.2021 року (а.с. 19-20) стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_2 . Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги та 227,00 грн. судового збору на користь держави.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України. У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами». Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4ст. 423 ЦПК). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені статтею 181 Сімейного кодексу України .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (всіх видів доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто з вимогою, яка чітко визначена п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, і такий розмір аліментів на дитину відповідає вимогам закону.

Положення ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України гарантують право того із батьків, разом з яким проживає дитина, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суддя виходив з того, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні. Так, до заяви про видачу судового наказу стягувачем було долучено копію рішення Калуського міськрайонного суду від 26.12.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відповідно до якого сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати разом з матірю ОСОБА_2 .

Покликання заявника ОСОБА_1 , що син ОСОБА_3 проживає разом із ним та перебуває на його утриманні, оскільки їхнє місце проживання зареєстроване за однією адресою, є безпідставними. Так, з акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 05.10.2021 року, складеного депутатом Калуської міської ради Галайдою Б.І. в присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_4 та свекрами; за даною адресою зареєстрований ОСОБА_1 , який не проживає за вказаною адресою з 2019 року.

Факт непроживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації підтверджується також інформацією, яка зазначена ним особисто в щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. А саме в графі «інформація про членів сімї суб`єкта декларування» ОСОБА_1 вказав дружину ОСОБА_5 , тестя ОСОБА_6 , тещу ОСОБА_7 , тим самим визнавши, що він фактично не проживає за місцем реєстрації, адже ним в якості членів сім`ї не вказано осіб, які зареєстровані з ним за однією адресою, тобто ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Отже, доводи ОСОБА_2 , що боржник ОСОБА_1 створив іншу сім`ю та фактично не проживає за місцем реєстрації підтверджені належними доказами.

Отже, покликання ОСОБА_1 на те, що син ОСОБА_3 проживає із ним та знаходиться на його утриманні є надуманими та спрямованими на введення суду в оману щодо дійсних обставин справи.

Таким чином, обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Доводи заяви заявника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

При цьому боржник не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення або припинення стягнення аліментів. Також суд зважує на те, що судовим наказом стягнено мінімальний розмір аліментів на дитину, встановлений чинним законодавством.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 76-81, 160, 161, 170, 259, 354, 423, 429 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва Олега Богдановича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 13.09.2021 року Калуським міськрайонним судом у цивільній справі №345/3913/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на дитину відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її порголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий