Справа № 307/562/21
Провадження № 2/307/181/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

за участі: секретаря Ком`яті Н.А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації Данилич Нелі Василівни та ОСОБА_3 про визнання рішень державного реєстратора протиправними та їх скасування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом.

Посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2004 вона та відповідач ОСОБА_3 є власниками спадкового майна в рівних частинах, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0.046 га.

Вхід до житлового будинку та надвірних споруд можливий лише з АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим відповідач почав перешкоджати їй в доступі до належної їй частини житлового будинку, посилаючись на те, що прилягаюча земельна ділянка до в`їзних воріт і до житлового будинку є його власністю.

ОСОБА_3 незаконно зареєстрував на себе право власності на дві земельні ділянки площею 0.0093 га, та площею 0.0303 га без укладення з нею договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, який згідно чинного законодавства укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Реєстратором Тячівської районної державної адміністрації Данилич Н.В. також було порушено чинне законодавство п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 та 367 ЦК України, з якого вбачається, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для всіх або одного із співвласників, подається договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ частки, змінюються розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова згода або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

Рішення державного реєстратора Данилич Н.В. за № 37142643 та за № 37141180 від 19.09.2017 на підставі яких було проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 земельної ділянки за кадастровим номером :08:002:0465, площею 0.0093 га, реєстровий номер 44, номер запису про право власності 22398505, і земельної ділянки за кадастровим номером - :08:002:0467, площею 0.0303 га, реєстраційний номер 244, номер запису про право власності 22397386, вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Державний реєстратор порушив вимоги чинного законодавства та без будь-яких правових підстав виніс рішення про реєстрацію вищезазначених земельних ділянок за відповідачем, чим позбавив її права власності.

Вважає, що строк позовної давності нею не пропущено, оскільки рішенням апеляційного суду від 20.02.2020 перебіг позовної давності було перервано і підстав для з`явлення клопотання про поновлення строку для звернення до суду немає.

Просить позовні вимоги задовольнити повністю шляхом визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Тячівської РДА Данилич Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37142643 та № 37141180 від 19.09.2017 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно запис про реєстрацію на нерухоме майно за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0.0093 га, за кадастровим номером :08:002:0465, і на земельну ділянку, площею 0.0303 га, за кадастровим номером :08:002:0467.

Відповідач у судове не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач надав суду відзив у якому зазначив, що він та ОСОБА_1 є власниками спадкового майна житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , в рівних частинах.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.06.2014 стверджується, що земельна ділянка за кадастровим номером :08:002:0444, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0.0460 га, належить їм в рівних частинах.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 15.01.2015, посвідченої державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за № 2-57 та № 2-58, сторони просили розділити між ними земельну ділянку, площею 0.046га, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , на окремі земельні ділянки та присвоїти їм 3 кадастрові номери, із зазначенням площ, кадастрового номера та власника кожної.

Державним реєстратором Тячівської РДА 14.09.2017 здійснено реєстрацію прав власності, відповідно до яких: земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:002:0465, площею 0.0093 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22398505, зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_3 на підставі рішення державного реєстратора Тячівської РДА про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 за № 37142643; земельна ділянка по АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :08:002:0467, площею 0.0303 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22397386, зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_3 на підставі рішення державного реєстратора Тячівської РДА про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 за 37141180.

Таким чином, подавши нотаріальну посвідчену заяву про розподіл земельної ділянки, позивачка свідомо та добровільно розпорядилася належними їй правами щодо вказаної ділянки.

Водночас, як до реєстрації відповідного права власності, так і після такої та на сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 безперешкодно використовує вказані земельні ділянки, має вільний доступ до будівель, забезпечений проїзд транспортом у двір, тобто користується вказаною земельною ділянкою як власною.

Вказуючи у позовній заяві на вчинення ним перешкод в доступі до належної позивачці частини житлового будинку та земельної ділянки, нею не надано жодного доказу наявності таких перешкод.

Отже, позивачкою не доведено порушення її прав, а також спрямованість обраного нею способу захисту на поновлення таких, що свою чергу спричинить безпідставність заявленого нею позову.

Позивач ОСОБА_1 оспорюючи підстави для поділу земельної ділянки та реєстрації утворених земельних ділянок в 2018 році, зверталася до суду з позовними вимогами про скасування реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зазначаючи, що про наявність оскаржуваних реєстрацій їй стало відомо 15.01.2018, з наданої нотаріусом інформаційної довідки.

Рішенням Тячівського районного суду від 22.01.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, яке рішенням Закарпатського суду було змінено в частині правового обґрунтування.

Із змісту мотивувальної частини постанови суду від 20.02.2020 вбачається, що за наведених обставин справи та належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення прав ОСОБА_1 процедурою реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_4 .

Крім того, державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки вчинено 14.09.2017, а позивачка звернулася тільки 22.02.2021, тобто поза межами строків позовної давності.

У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 3.09.2004 ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях (1/2 частини) житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці площею 0.046 гектарів.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4.08.2004 ОСОБА_6 заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці площею 0.046 га, у рівних долях.

Із витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 11.08.2014, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_4 , на праві спільної сумісної власності.

19.09.2017 Державний реєстратор Данилич. Н.В. вчинила записи про реєстрацію прав власності, відповідно до яких земельна ділянка по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :08:002:0465, площею 0.0093 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22398505 та земельна ділянка по АДРЕСА_2 , за кадастровим номером :08:002:0467, площею 0.0303 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22397386, зареєстровані в цілій частині за ОСОБА_4 .

Підставою для державної реєстрації Державний реєстратор вказала заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності видану Державним нотаріусом М.Т. Бенчак 15.01.2015 року, зареєстровану в реєстрі № 2-57 та № 2-58, і витяг з Державного земельного кадастру НВ-015. Підставою для внесення записів вказано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37142543 та 37141180 від 19.09.2017 року.

Статтями 125 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно п. 56. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

Заява, на яку послалася Державний реєстратор, і яка, на думку реєстратора, видана Державним нотаріусом, є документом виготовленим на нотаріальному бланку QR код, серію НАК та № 238529. У заяві міститься текст виготовлений шляхом комп`ютерного набору, який доповнений записами від руки. Зокрема шляхом комп`ютерного набору виготовлено текст у якому прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , їхні дати народження, адреси та паспортні дані, а також текст заяви наступного змісту.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цією заявою просимо розділити належну нам земельну ділянку площею 0.046 га, АДРЕСА_3 на окремі земельні ділянки та присвоїти їм кадастрові номери без зміни цільового призначення. Далі вказана дата, 15.01.2015 та підписи заявників.

На цьому ж боці нотаріального бланку, на вільних полях, рукописним текстом дописано наступне : «земельну ділянку за № 1-0.0303 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 , земельну ділянку за № 2-0.0064 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , земельну ділянку за № 3 -0.0093 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 ».

На цьому боці виправлення ніким не застережені.

На зворотному боці заяви шляхом комп`ютерного набору вказана дата та місце посвідчення заяви, а також посвідчу вальний запис нотаріуса Бенчак М.Т., кругла гербова печатка і особистий підпис нотаріуса. Нижче, на цьому ж аркуші, шляхом комп`ютерного набору надруковано запис наступного змісту. «Дописаному вірити правильно читати: земельну ділянку за № НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 , земельну ділянку за № 2-0.0064 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , земельну ділянку за № 3 -0.0093 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 . Є підпис нотаріуса та відтиск круглої гербової печатки Тячівської державної нотаріальної контори.

Підписи заявників на цьому боці нотаріального бланку відсутні.

Відповідно до п.п. 6.12., 6.13., 6.15. правил ведення нотаріального діловодства затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 р. за № 1318/18613, що діяли на час нотаріального посвідчення заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 текст нотаріально оформлюваного документа (договору, заповіту, довіреності, заяви тощо) повинен бути викладений зрозуміло, чітко, грамотно, не повинен мати підчисток, з дотриманням вимог чинного законодавства. У разі якщо текст нотаріально оформлюваного документа викладено неграмотно, нечітко (незрозуміло), зміни чи доповнення до нього вносяться та оформлюються нотаріусом у порядку, встановленому законодавством. У разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів. Текст нотаріально оформлюваного документа та посвідчувальний напис можуть бути викладені як на лицьовому, так і на зворотному боці спеціального бланка нотаріального документа. Якщо посвідчувальний напис викладається на звороті оформлюваного документа, то на лицьовому боці останньої сторінки документа зазначається частина посвідчувального напису, починаючи з найменування міста (селища, району), де знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце приватного нотаріуса, а на його зворотний бік переноситься інша частина найменування. Наприклад: "місто До" і далі на звороті документа - "нецьк".

Згідно п. 22. інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом посадової (уповноваженої на те) особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи викреслене. Не приймаються для вчинення нотаріальних дій документи, у яких не можна прочитати все в них написане в первісному написанні, як, наприклад, документи, залиті чорнилом, потерті та ін. Не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не прошито у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, а аркуші не пронумеровано і не скріплено підписом посадової (уповноваженої на те) особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ.

Отже із нормативно-правового аналізу внесених нотаріусом дописок до заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки убачається, що вони, по перше, були вчинені із грубими порушеннями обов`язкових для нотаріуса нормативних актів, тобто інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та правил ведення нотаріального діловодства, так як не були застережені заявниками і вчинені без їхньої зареєстрованої заяви, а по друге дописки повністю змінили первісний зміст заяви, в результаті чого позивачка, яка мала у власності Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_3 , загальна площа якої становила 0.046 га., залишилася власником ділянки площею 0.0064 га.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що підстави вважати посвідчену 15.01.2015 нотаріусом заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про розподіл спільної земельної ділянки, договором, яки дає право проводити державну реєстрацію права власності, у Державного реєстратора були відсутні.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 у лютому 2018 року зверталася до суду з позовом до Тячівської нотаріальної контори про скасування державної реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки. Рішенням суду від 21.03.2018 у позові було відмовлено, так як він був заявлений до неналежного відповідача. У травні 2018 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до Тячівської Держнотконтори, Держреєстратора Тячівської РДА, відділу у Тячівському районі ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_3 про скасування реєстрації в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Тячівського районного суду від 22.01.2019, зміненим Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20.02.2020, в частині правового обґрунтування, у задоволенні позову відмовлено.

Суд вважає, що предмет позову по цій цивільній справі відрізняється від попередніх позовів, так як позивачка посилається на відсутність договору про поділ спільного нерухомого майна.

Крім того, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування ст. 18 ЦПК України, так як при ухваленні рішення Тячівського районного від 22.01.2019, та Постанови Закарпатського апеляційного суду від 20.02.20 року, суди не розглядали внесені нотаріусом дописки в заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в контексті «Правил ведення нотаріального діловодства» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

В частині позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.0.2017 слід відмовити, так як вони вичерпали свою дію. Такий висновок зроблено ВП ВС у постановах від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 16.01.2019, у справі № 755/9555/18, від 20.11.2019 у справі 802/3/18-а.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно матеріалів справи позивачці стало відомо про порушення відповідачем її прав у січні 2018 року. З цим позовом до суду вона звернулася у лютому 2021 року, тобто після спливу трьохрічного строку. Однак із матеріалів справи убачається, що з 2018 року позивачка неодноразово зверталася в суди різних інстанцій з різними позовами щодо спірної ділянки, а також житлового будинку, який на ній розміщений. У лютому 2018 року вона подала позов до Тячівської нотаріальної контори про скасування державної реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки. У травні 2018 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до Тячівської Держнотконтори, Держреєстратора Тячівської РДА, відділу у Тячівському районі ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_3 про скасування реєстрації в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто ці ж земельні ділянки. Рішення по цій справі було переглянуто Закарпатським апеляційним судом 20.02.2020 року. З червня 2018 судами розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про розподіл житлового будинку, по якій на даний час відкрито провадження у Верховному суді. Отже не дивлячись на те, що вона не є достатньо обізнаною у галузі права взагалі, та цивільного судочинства зокрема, позивачка продовжує відстоювати своє порушене право, не дивлячись на те, що правова допомога надана їй іншими особами не завжди була належного рівня, що вбачається із судових рішень по вище вказаних справах. Отже враховуючи, що з моменту закінчення строку позовної давності до моменту подання позовної заяви пройшов невеликий проміжок часу, 1 місяць і кілька днів, у відповідності до п. 5 ст. 267 ЦК України, наявні підстави для визнання поважними причин пропуску нею позовної давності.

За таких обставин, керуючись стст. 209, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, стст. 125, 126 ЗК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності № 22398505 за ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :08:002:0465, площею 0.0093 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності № 22397386 за ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :08:002:0467, площею 0.0303 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 07.10.2021 року.

Головуючий В.І. Гримут