Провадження № 2-др/344/37/21
05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Бородовського С.О.,
за участі секретаря Герлан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -
позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про стягнення судових витрат з відповідача з тих підстав, що судом частково задоволено позов, але не вирішено питання про стягнення 3600 гривень на професійну допомогу позивачу.
Судом встановлено наступні обставини.
В заяві позивача вказано, що з 10.2010 представник позивача ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №736.
За даними з Єдиного реєстру адвокатів України Якубовський О.О. є адвокатом і здійснює свою діяльність у формі адвокатського бюро «Якубовський та партнери».
Витрати позивача на правову допомогу адвоката у даній справі за вищезазначеним договором станом на 18.11.2020 року становлять 3600 грн. з яких:
1) 1200 гривень за підготовку 01.10.2020 року розрахунку пені за прострочення сплати боржником ОСОБА_2 на користь стягувачки ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ;
2) 2400 гривень за складання 01.10.2020 року проекту позовної заяви про стягнення із відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 .
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3600.00 гривень у матеріалах справи знаходяться наступні докази: договір №122 про надання правової допомоги, акт здачі-прийняття виконаних робіт за період 01.10.2020, квитанція №456155 від 18.11.2020 року.
Як вбачається із вищезазначеного акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за період 01.10-01.10.2020 р. позивачем було понесено 3600.00 гривень витрат на правовому допомогу адвоката, яка полягала у: 1) Складанні розрахунку пені за прострочення боржником ОСОБА_2 сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 станом на 01.07.2020 року (до проекту позовної заяви від 01.10.2020 року про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (ВП 39080165) (600 гривень х 2 години = 1200 грн.); 2) Складання проекту позовної заяви від 01.10.2020 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів на утримання їх дитини ОСОБА_4 (4 години х 600 гривень = 2400 гривень).
Представник відповідача подав суду заяву про зменшення витрат на професійну правову допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є нерозмірним.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
В ст. 137 ЦПК України вказано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач просив суд про стягнення з відповідача 214595,96 гривень.
В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.
В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.
Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав.
Отже представник відповідача просив суд присудити компенсацію відповідних судових витрат пропорційно задоволеним вимогам позову.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до зазначеного суд,-
заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково;
стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 900 гривень витрат на правову допомогу;
в іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.