Справа № 647/1911/21
№ провадження 2/647/543/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07.10.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області
у складі головуючого судді Миргород В.С.
при секретарі Дзежик Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №647/1911/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, суд,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є її донькою. На даний час вона є пенсіонеркою за віком, перебуває на «Д» обліку з діагнозом - цукровий діабет ІІ типу, тарифи на комунальні послуги збільшилися, що не дає їй можливості нормального існування. ОСОБА_2 , яка є здоровою, працездатною, фінансово забезпеченою та має стабільний дохід для сплати аліментів на її утримання, але жодної матеріальної допомоги та підтримки не надає. В зв`язку чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та довічно.
Ухвалою суду від 27.07.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 06.08.1975 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , шлюб зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1349. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого Бериславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_5 » (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , де в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_7 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження (а.с. 8).
05.10.1988 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 7).
Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України (а.с. 15).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бериславському об`єднаному управлінні ПФУ в Херсонській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року складає 10 614, 00 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 11).
За період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року інформації про доходи у ОСОБА_1 відсутні, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 12).
З довідки наданої лікарем Довган Я.С. вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку з діагнозом - цукровий діабет (а.с. 13).
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_9 є здоровою, працездатною особою, має стабільний доход та може надавати їй матеріальну допомогу.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Позивач по справі досягла пенсійного віку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін
Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача, оскільки позивач є непрацездатною, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що його мати-позивачка ОСОБА_1 не потребує матеріальної допомоги.
Враховуючи обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою, вік позивачки 67 років, є розлучена, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, отримує пенсію в розмірі 1 769, 00 грн. на місяць, яка є єдиним її джерелом доходу, встановлений законодавством України, та ту обставину, що відповідачка є працездатною особою та має змогу сплачувати аліменти на утримання матері, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
На підставі ст.ст. 202, 204, 205 СК України та, керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268,280 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.2021 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 07.10.2021 року.
Суддя В. С. Миргород