Номер провадження: 22-ц/813/7666/21
Номер справи місцевого суду: 512/303/18
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 512/303/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/7666/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Савранське виробниче управління житлово-комунального господарства,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Савранського виробничого управління житлово-комунального господарства про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бростовської Н. О. о 13 годині 57 хвилині 09 лютого 2021 року,-

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Савранського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому моральної шкоди 64 000 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03.07.2017р. під час подання ним письмового звернення та усного запиту на отримання інформації про умови надання послуги з центрального водопостачання холодної води директор цього управління ОСОБА_2 в присутності своєї підлеглої ОСОБА_3 умисно розповсюдив відносно нього медичну конфіденційну (з обмеженим доступом) недостовірну інформацію, пов`язану з його обмеженою дієздатністю. Вказані дії принижують його честь, гідність та суттєво підривають його ділову репутацію. Крім того, позивач зазначає, що розповсюдження цієї інформації було поєднано з погрозами незаконного затримання, арешту, застосуванням до нього фізичного та психологічного впливу, виданням персоналом управління незаконних наказів, що свідчить про його умисну, цілеспрямовану дискримінацію (Т. 1, а. с. 1).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Савранське виробниче управління житлово-комунального господарства у запереченнях на позовну заяву, які за своєю природою є відзивом на позовну заяву, просить відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Савранське виробниче управління житлово-комунального господарства зазначає, що працівники Савранського ВУЖКГ не вчиняли ніяких дій, які б розцінювались як посягання на немайнові права позивача, у тому числі не вчинялось ніяких дій щодо поширення недостовірної інформації, посягання на права і свободи, честь і гідність позивача, втручання в його особисте і сімейне життя.

В документах наданих позивачем відсутнє підтвердження того, що протягом 2017 року позивач був офіційно працевлаштований та виконував трудові службові чи інші обов`язки, тобто вказаний факт свідчить про те, що не може йти ніякої мови про порушення ділової репутації позивача. Не існує жодних підстав вважати позивача потерпілою особою (Т. 1, а. с. 63 - 67).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 до Савранського виробничого управління житлово-комунального господарства про захист честі, гідності та ділової репутації

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані позивачем письмові докази не свідчать про поширення відносно нього будь-якої інформації (Т. 1, а. с. 220 - 221 зворотна сторона).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвали нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставини, що мають значення для справи, недоведеності обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) у судовому засіданні в суді першої інстанції під час прослуховування аудіо-доказів було упущено важливі моменти, а саме - факт погроз, образ, залякування, приниження; 2) відповідач ухиляється від надання достовірних пояснень й доказів, замовчує реальні факти, які мають вирішальне значення; 3) відповідач неодноразово розповсюджував недостовірні відомості стосовно ОСОБА_1 , які ганьблять його честь, гідність та підривають ділову й соціальну репутацію; 4) помилковим є посилання суду першої інстанції, що позивач звернувся за захистом тільки на початку 2018 року, оскільки у кінці 2017 року на позивача здійснювався тиск, направлений на примушення відмовитися від захисту своїх прав; 5) не відповідають дійсності висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів завданої моральної шкоди (Т. 1, а. с. 226 - 231).

2.6 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Савранське виробниче управління житлово-комунального господарства не скористалось правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року залишено без руху (Т. 1, а. с. 238).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року (Т. 1, а. с. 247).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 1, а. с. 248).

20.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення (Т. 2, а. с.11-13 ).

21.09.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (Т. 2, а. с. 14).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т. 2, а. с. 16).

У судовому засіданні ОСОБА_2 , діючий від імені Савранського виробничого управління житлово-комунального господарства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до Довідки про склад сім`ї №3227 від 27.12.2018 року, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний у Савранській районній філії Одеського обласного центру зайнятості з 19 червня 2018 року, відповідно до довідки №1228 від 21.12.2018 року.

03.04.2017 року між ОСОБА_1 та Савранським виробничим управлінням житлово-комунального господарства укладено договір про надання послуг з центрального постачання холодної води.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій частині.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що у судовому засіданні в суді першої інстанції під час прослуховування аудіо-доказів було упущено важливі обставини, а саме - факт погроз, образ, залякування, приниження, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів були досліджені аудіозаписи, надані ОСОБА_1 у якості доказів. Однак, зі змісту аудіозаписів неможливо достеменно встановити між ким відбувається розмова та про що йде мова. Неможливо встановити за допомогою яких засобів і за яких обставин здійснено запис вказаної розмови. Тому, на думку колегії суддів вказані аудіозаписи не містять інформації щодо предмету доказування.

Із змісту ст. 77 ЦПК України вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доводи апелянта про те, що відповідач неодноразово розповсюджував недостовірні відомості стосовно ОСОБА_1 , які ганьблять його честь, гідність та підривають ділову й соціальну репутацію, колегія суддів також відхиляє, оскільки надані позивачем суду копії письмових запитів про отримання інформації до Савранського ВУЖКГ та Савранської селищної ради, копії укладених між ними договорів та отриманих відповідей на запити, копії документів про отриману ним освіту та копія трудової книжки, не можуть свідчити про поширення відносно нього будь-якої інформації.

Доводи апелянта про те, що відповідач ухиляється від надання достовірних пояснень й доказів, замовчує реальні факти, які мають вирішальне значення, колегія суддів відхиляє оскільки у вказаній категорії справ позивач повинен довести факт поширення відповідачем недостовірної інформації, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і норм ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача.

Також, варто зауважити, що будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Доводи апелянта про те, що не відповідає дійсності висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів завданої моральної шкоди, не заслуговують на увагу, виходячи з матеріалів справи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зазначена правова норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме - протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та доказів.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова