КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:382/2342/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7725/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Кисіль О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Ящук Т.І., Махлай Л.Д.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року,

встановив:

у грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 179 884 грн. 71 коп., завдану йому в результаті ушкодження належного автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також 2 000 грн. вартість експертного висновку, 1 000 грн. за підготовку документів до суду та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що шкоду було йому завдано в результаті ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 179 884 грн., моральну шкоду - 5 000 грн., витрати на правничу допомогу - 21 000 грн., та витрати за складання експертного висновку - 2 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні вимог до нього відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , 12.08.2018 в с. Сотниківка Яготинського району Київської області на вул. Київський шлях, сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті цієї ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль, вартість відновлювального ремонту якого становить 275 884 грн. 71 коп. Частину цієї суми - 99 000 грн. було виплачено йому страховиком - ПАТ НАСК «Оранта». Тому він просив стягнути з відповідача залишок - 176 884 грн. 71 коп., витрати за складання експертного висновку - 2 000 грн., витрати на правничу допомогу.

Також позивач просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка полягає в душевних стражданнях з приводу ушкодження належного йому транспортного засобу.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 179 884 грн., моральну шкоду - 5 000 грн., витрати на правничу допомогу - 21 000 грн., та витрати за складання експертного висновку - 2 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний позивачу автомобіль, сталась з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем, належним ОСОБА_4 , а тому на нього має бути покладено відповідальність за нанесену позивачу матеріальну шкоду в межах заявлених позивачем вимог.

Такий висновок суду першої інстанції в повному обсязі не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Відповідно до чч.1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В ч. 1 статті 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В ч. 3 статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Як видно з матеріалів справи, 12.08.2018 в с. Сотниківка Яготинського району Київської області сталась ДТП за участю автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_1 під його керуванням та автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , належним ОСОБА_4 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року було встановлено, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 , який порушив вимоги пп. 12.1, 13.1 ПДР України, результаті чого зіткнулись вказані автомобілі та автомобіль марки «ВАЗ 21097», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , які отримали механічні пошкодження.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що вказана ДТП сталась не з його вини, а з вини водія ОСОБА_5 , є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для надання правової оцінки наданому до відповідачем Висновку №126/-02/19 від 01.03.2019 експертно-технічного дослідження щодо відсутності в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 10.1. та 13.1 ПДР.

Даних про те, що відносно водія ОСОБА_5 було складено протокол про порушення ним вимог ПДР України, та постанови судді про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять.

ОСОБА_5 було ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року притягнуто до участі в справі в якості третьої особи. Відповідно до Актового запису №188 від 14 червня 2019 року, зробленого Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була заподіяна спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом за спадкодавця за його життя. Таким чином підстав для притягнення до участі в справі правонаступників ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України не було.

Відповідно до Полісу №АК/9618236 між ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_4 07.11.2017 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим засобом за яким є автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 . Строк дії договору - з 08.11.2017 по 07.11.2018.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV зазначається, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.

В п. 1.6. та 1.7. ч. 1 ст. 1 вказаного Закону дано визначення власників транспортних засобів, якими є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; а забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

В ст. 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України ( ст. 29 Закону №1961-ІV ).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було заподіяно матеріальної та моральної шкоди, оскільки він не був власником автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , є безпідставними, оскільки відповідно до відомостей з Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області Територіального сервісного центру №3248 станом на 12.08.2018 вказаний автомобіль був зареєстрованим за ОСОБА_1 . При оформленні матеріалів ДТП працівниками поліції було зазначено в Схемі ДТП про номер свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу - серії НОМЕР_4 , місце обліку - Центр 8046. В зв`язку з цим було відмовлено судом апеляційної інстанції в задоволенні клопотання ОСОБА_2 у виклику свідків.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, суд першої інстанції виходив з наданого позивачем Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №60С/08/18, виконаного на замовлення ОСОБА_1 ПП «ГАЛавтоекспертиза» 12.09.2018, відповідно до якого було визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 249 929 грн. 47 коп., втрату товарної вартості - 259 555 грн. 24 коп., а всього розмір матеріального збитку - 275 884 грн. 71 коп.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку суми страхового відшкодування, яке було проведено 12.09.2018 в сумі 65 512 грн. 98 коп. та 18.10.2018 в сумі 33 487 грн. 02 коп., а всього 99 000 грн. та з утриманням франшизи в сумі 1 000 грн. (в межах ліміту за Полісом №АК/9618236) позивач погодився із визначеного страховиком вартістю належного йому автомобіля - 540 000 грн. та розміром вартості відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу в сумі 111 982 грн. 83 коп. Разом з тим, при визначенні вартості матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного транспортного засобу, рік випуску якого є 2016 рік, на його користь має бути стягнуто втрату товарної вартості, яка була визначена в сумі 25 955 грн. 24 коп.

Тому є помилковим висновок суду першої інстанції щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача в сумі 179 884 грн. 71 коп. і сума такого відшкодування має бути зменшена до 39 884 грн. 83 коп.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Доводи позивача щодо відсутності підстав для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Судом першої інстанції було з дотриманням вказаних норм закону було визначено розмір моральної шкоди, завданої позивачу в результаті ушкодження належного йому автомобіля, а тому підстав для зміни рішення в цій частині немає.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню у відповідності до положень стст. 133 та 141 ЦПК України, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині і на розмір таких витрат слід зменшити до 5 040 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід частково змінити та зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди і розмір витрат на правничу допомогу.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року змінити та визначити розмір матеріальної шкоди в сумі 39 884 грн. 83 коп та розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5 040 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді