Справа № 163/692/21
Провадження № 2/163/202/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Хомік Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_3 просить ухвалити рішення про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку, окрім неї, сина та онуків, також зареєстрована відповідач, яка доводиться їй колишньою невісткою. З 2014 року відповідач в будинку не проживає, особистих речей не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає і взагалі цим житлом не цікавиться. З будинку відповідач вибула добровільно та жодні перешкоди у користуванні житлом їй не чинились. Фактичне місце проживання відповідача невідоме, тому зняти її з реєстрації за вказаною адресою у встановленому порядку неможливо. Реєстрація відповідача у будинку обмежує її права власника, зокрема, позбавляє можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, тому захист її прав можливий лише в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач попередньо в канцелярію суду подала заяву, у якій позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялася, у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03 грудня 2008 року серії НОМЕР_1 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 лютого 2009 року № 21764761.

Відповідно до копії будинкової книги за вказаною адресою, окрім позивача, її сина ОСОБА_4 , онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , також з 07 квітня 2000 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .

Рішенням Любомльського районного суду від 03 серпня 2015 року у справі №163/1668/15-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Довідкою Головненської селищної ради від 02 лютого 2021 року № 160 стверджено, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем по АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2014 року.

Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла, відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад п`ять років, при цьому вибула з будинку за власним волевиявленням і поважності причин її не проживання у ньому не встановлено. Перешкоди для вселення позивача в житло упродовж усього цього періоду по справі також не встановлені.

За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Ім`я відповідача - ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - невідомий; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 07 квітня 2000 року.

Головуючий : суддя С.С.Чишій