ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1691/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2886/21 Категорія: 314000000 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ТОВ «Черкасиенергозбут»;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Пироженко В.Д. у Соснівському районному суді м. Черкаси 13.07.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

18 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що він громадянин держави та є власником газу, вугілля і не є споживачем, а є користувачем цього природнього енергоресурсу, тому ніяк не може бути учасником ринкових відносин по закупівлі електроенергії для використання її у виробництві чи в перепродажі з ціллю отримання прибутку, однак, використовує для забезпечення своїх життєвих потреб, забезпечення житла світлом та інших побутових потреб індивідуального користування.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що у відповідності до ст. 142-143 Конституції України комунальна власність загального та індивідуального користування належить територіальним громадам, а він є членом територіальної громади Українського народу Соснівського району. Тому частка його власності ТЕЦ, електромереж використовується без його згоди ТОВ «Черкасиенергозбут» і замість того, щоб він отримав дивіденди від використання його майна приватною комерційною структурою, з нього стягують кошти, так як він не є суб`єктом ринку електроенергії, а є власником національного багатства і його користувачем.

ОСОБА_1 вважає, що з нього в незаконний спосіб стягнуто на користь приватних ТОВ «Черкасиенергозбут» значну суму коштів.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Конституційного Суду від 13.06.2019 року визнано неконституційним Закон України «Про НКРЕКП» № 1540-VIII від 22.09.2016 року, а тому тарифи, встановлені відповідачем на комунальні послуги та послуги з постачання користувачем газу, електроенергії, холодної та гарячої води, в тому числі гарячої води для опалення житла є незаконними.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ТОВ «Черкасиенергозбут» зробити перерахунок незаконно сплачених ним коштів за період з 2016 року по даний час та повернути йому незаконно стягнуті кошти з періоду встановлення НКРЕКП незаконних тарифів, та зобов`язати ТОВ «Черкасиенергозбут» виплатити йому завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши 13 серпня 2021 року апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що не погоджується із рішенням районного суду, так як вважає, що рішення прийняте без належного дослідження доказів правомірності позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не є суб`єктом ринкових відносин, не є фізичною особою, особою без громадянства, а є користувачем загальнонаціонального багатства. Скаржник ОСОБА_1 вважає, що КМ України без дозволу українського народу підписав угоду про вступ до «Європейської Енергетичної Співдружності». Він посилається, що суд порушив ст. 3 Конституції України, тим самим звузив його права на достатній прожитковий рівень, так як розмір пенсії ОСОБА_1 значно нижче прожиткового мінімуму.

Скаржник також вказує, що не можуть закони чи постанови звужувати права та свободи громадян, та ще й погіршувати життєвий рівень громадянина, надаючи перевагу у використанні природних ресурсів загальнонаціонального багатства одним громадянам перед іншими.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року та направити матеріали справи на новий розгляд.

02 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Черкасиенергозбут» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування відзиву вказується, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, а також винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 є такою, що не підлягає до задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 вважає, що з апеляційної скарги не вбачається обґрунтування скаржника щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, скаржником не вказано, які норми матеріального та процесуального закону були порушені при винесенні рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.07.2021 року.

Представник ТОВ «Черкасиенергозбут» Кураса С.А. посилається у відзиві, що відповідач не встановлює самостійно ціну (тариф) на електричну енергію, а використовує ту ціну (тариф) на електричну енергію, яка встановлюється Регулятором: Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Кабінетом Міністрів України.

У відзиві зазначається, що ТОВ «Черкасиенергозбут» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 25.09.2018 року № 1092, яка наявна в матеріалах справи.

Представник ТОВ «Черкасиенергозбут» - Кураса С.А. у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення районного суду залишити без змін.

14 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив відповідача.

В обґрунтування заперечення вказується, що утворення НКРЕКП є прямим порушенням Конституції України, а тому порушує права позивача ОСОБА_1 на гарантовану рівність в користуванні природніми ресурсами та мережами загальнонародної власності.

ОСОБА_1 вважає, що засноване підприємством банкрутом «Черкасиобленерго» ТОВ «Черкасиенергозбут», є посередником між ним та органами державної гілки виконавчої влади.

ОСОБА_1 зазначає, що Український народ і він не надавали права членам Кабінету Міністрів роздавати окремим фізичним особам загальнонаціональні стратегічні підприємства в порушення Конституції України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін згідно вимог процесуального законодавства.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, вказавши, що посилання позивача ОСОБА_1 на неконституційність Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та той факт, що НКРЕКП не мало права встановлювати тарифи на постачання та розподіл електричної енергії є безпідставними, оскільки Рішенням Конституційного суду України № 5-р/2019 року від 13 червня 2019 року вирішено визнати неконституційним лише деякі положення Закону, а не Закон в цілому.

Суд першої інстанції вказав, що з моменту винесення Конституційним судом України вказаного рішення, законодавцем було внесено ряд змін до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», дана редакція закону від 03.07.2020 року є чинною, та зміст якої жодним чином не оспорюється та не визнається неконституційним.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 та користується послугами постачання наданої йому електроенергії.

Із матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», що підтверджується відповідним витягом від 10.12.2020 року.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 25.09.2018 року № 1092.

Згідно ч. 4 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області відповідно до абз. 4 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» та згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ «Черкасиенергозбут» правомірно та у межах чинного законодавства здійснює постачання електричної енергії, як побутовим, так і не побутовим споживачам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Відповідно до 1.2.8 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання, та який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому не побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Згідно п. 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, якою затверджені Правила, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Суд першої інстанції вказав, що Правилами роздрібного ринку електричної енергії, визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернувся.

Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html, до умов якого приєднався позивач.

Згідно пункту 3.2.13 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

ТОВ «Черкасиенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії на підставі ліцензії. Дані послуги відповідачем надаються щомісячно споживачам та направляються рахунки на оплату цих послуг на підставі затверджених НКРЕКП тарифів за нормами споживання.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, та зазначені вище норми права, суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, про правомірні дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг за постачання електричної енергії.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він не є споживачем послуги з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 .

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «Черкасиенергозбут» здійснити перерахунок сплачених позивачем ОСОБА_1 коштів за період з 2016 року по даний час, то районним судом було вірно вказано, та перевірено апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «Черкасиенергозбут» було здійснено - 14 вересня 2018 року, а провадити свою господарську діяльність з постачання електричної енергії ТОВ «Черкасиенергозбут» розпочало з 01 січня 2019 року, тобто у період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року ТОВ «Черкасиенергозбут» не існувало, як юридичної особи та товариство не здійснювало жодної господарської діяльності з постачання електричної енергії.

У зв`язку з вище зазначеним, дана вимога позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача за встановлених судом обставин.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів апеляційного суду вважає вказати наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв?язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала.

Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи викладені вище обставини справи, те, що вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача є похідною вимогою від первісної, що скаржником не наведено обґрунтованих доводів, в чому саме полягають його моральні страждання, не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров?ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, які позивач поніс, та планує понести в зв?язку з чим не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи нічим не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 30.09.2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов