Єдиний унікальний номер: 379/510/21
Провадження № 2-з/379/25/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 жовтня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кочина Сергія Сергійовича про забезпечення позову, подану після відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання права власності на частину автомобіля та витребування майна у добросовісного набувача,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Таращанського районного суду Київської області суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській області, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання права власності на частину автомобіля та витребування майна у добросовісного набувача.

04.10.2021 до суду надійшла заява представника позивачки-адвоката Кочина С.С. про забезпечення вказаного позову.

Заява мотивована тим, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_3 зазначала про, що вона 24.02.2021 придбала у відповідача ОСОБА_2 технічно несправний автомобіль ВАЗ 2144 чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Згідно наданої ТСЦ № 3249 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області відповіді 23.06.2021 відповідачка ОСОБА_3 продала спірний автомобіль ОСОБА_4 .. Отже, спірне майно за останніх півроку вже двічі перепродавалося. Оскільки існує ризик того, що відповідач ОСОБА_4 вкотре здійснить продаж або іншим чином здійснить відчуження автомобіля ВАЗ 2144 чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного автомобіля.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а тому в порядку ч.13 ст. 7 ЦПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

З матеріалів цивільної справи ЄУН 379/510/21 провадження 2/379/462/21 вбачається, що 11.06.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Територіальний сервісний центр №3249 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання права власності на частину автомобіля та усунення перешкод в користуванні автомобілем.

01.07.2021 після усунення недоліків позовної заяви судом було постановлено ухвалу про прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 , призначено підготовче судове засідання.

З відповіді ТСЦ №3249 РСЦ МВС в Київській області, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що автомобіль ВАЗ 21144, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску 28.11.2013 був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 у ВРЕР ДАІ з обслуговування Володарського, Ставищенського, Таращанського та Тетіївського районів при УДАІ України в Київській області на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 від 28.11.2013, виданої ТОВ «Скайлайн плюс», а у 2016 році відбулася перереєстрація вказаного авто, у зв`язку із переобладнанням для роботи на газовому пальному. Додатково повідомили, що відповідно до наказу МВС України від 10.01.2014 № 5-дск «Про затвердження Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління МВС України, із зазначенням строків зберігання документів», термін зберігання документів на підставі яких проводяться реєстраційні дії ТЗ, становлять три роки /а.с. ЄУН 379/510/21 - 157, 158/.

У відзиві на позовну заяву та відповіді на ухвалу суду відповідачка ОСОБА_3 вказала на те, що 24.02.2021 нею було придбано у ОСОБА_2 технічно несправний автомобіль ВАЗ 2144 чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який вона у червні 2021 року продала на запчастини /а.с. ЄУН 379/510/21 - 88-90, 136-138/.

Згідно наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 23.06.2021 ОСОБА_3 продала автомобіль ВАЗ 21144, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску ОСОБА_4 /а.с. ЄУН 379/510/21 - 159/.

04.10.2021 ухвалою суду за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 до участі у справі було залучено як співвідповідача власника спірного автомобіля ОСОБА_4 .

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів представника позивачки-адвоката Кочина С.С. щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на транспортний засіб і заборона іншим особам вчиняти будь-які дії, щодо вказаного автомобіля, враховуючи принцип розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, - суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Так, суд вважає за доцільне забезпечити позов способом накладення арешту на спірний транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21144, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4 , оскільки вбачається існування реальної загрози подальшого відчуження спірного майна, що може утруднити виконання рішення суду у даній справі.

Виходячи із аргументів заяви, суд вважає такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на автомобіль, необхідним, оскільки між сторонами виник спір щодо права власності на вказане майно, і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявниці. Водночас, такий спосіб забезпечення позову сам по собі є достатнім для усунення загрози відчуження спірного майна і унеможливлення виконання рішення суду, що вказує на відсутність потреби у забороні іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля. Також суд вважає такий спосіб співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль жодним чином не позбавляє власника права володіння ним і не впливає на будь-чиє право користування вказаним майном.

Вирішуючи питання про необхідність зустрічного забезпечення, суд вказує на таке.

Зустрічне забезпечення по суті є гарантією відшкодування можливих для відповідача збитків (частина 1 статті 154 ЦПК України).

Суд самостійно оцінює необхідність надання зустрічного забезпечення. Вирішення питання про зустрічне забезпечення має диспозитивний характер.

Тобто, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 154 ЦПК України, в якій наведено випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

Так, відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в установленому законом порядку на території України, що підтверджується відповідною відміткою у довідці про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру, копія якої додана до позовної заяви у справі ЄУН 379/510/21 /а.с.16/.

Суд не володіє доказами того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

В зв`язку із цим, судом не встановлено обставини, що є обов`язковими для застосовування зустрічного забезпечення, тому його застосування є недоцільним.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.149 -154, 157, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кочина Сергія Сергійовича про забезпечення позову, подану після відкриття провадження у справі задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21144, VIN НОМЕР_1 , 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 .

У решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 05.10.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко