Справа № 315/1524/21
Номер провадження № 2-з/315/43/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Окладнікова О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області, свідоцтво №2277, місцезнаходження: 70202, Запорізька область, Пологівський р-н, м. Гуляйполе, вул. Н. Махна, 58, вчиняти дії, пов`язані з підготовкою та видачою свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 за заповітом від 07.05.2007 року ОСОБА_3 (номер у спадковому реєстрі 42811805, номер в реєстрі нотаріальних дій 198), посвідченому Дорожнянською сільською радою Пологівського (до перейменування Гуляйпільського) району Запорізької області, до вирішення справи в суді.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі № 315/1125/21 від 17.08.2021 року, яке набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті ОСОБА_3 , що наступила 11 листопада 2020 року.

На підставі цього рішення заявником до приватного нотаріуса Демченко Т.М. подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємця першої черги.

Як раніше стало відомо ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Демченко Т.М. відкрита спадкова справа за заповітом (номер у Спадковому реєстрі 42811805) ОСОБА_3 на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 . За названим заповітом її мати - ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,9391 га на території Червоненської сільської ради Пологівського району, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 011011.

Заявник зазначає, що її мати була психічнохворою людиною, вона весь час перебувала під пильним наглядом своїх родичів, в тому числі і її. Під час розмов з матір`ю вона весь час казала, що земельна ділянка (пай), яка їй належить, є її власністю та власністю онуків. Жодного слова про взаємовідносини з ОСОБА_2 від неї вони не чули, тим більш про складений нею заповіт на його користь. Дії ОСОБА_3 по складанню заповіту на ОСОБА_2 не відповідали її дійсній волі та волевиявленню, що вони постійно бачили у родинному колі.

Станом на сьогодні ОСОБА_1 вже готується позов до Гуляйпільського районного суду Запорізької області, предметом якого є визнання заповіту на ОСОБА_2 недійсним, тому вона просить до вирішення спору у суді забезпечити позов, шляхом заборони приватному нотаріусу Демченко Т.М. вчиняти дії, пов`язані з підготовкою та видачою свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначає, що у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2 у будь-який момент може позбавити ОСОБА_1 права отримати земельну ділянку у спадок як спадкоємцю першої черги.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Глави 2 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що не вжиття судом обраного нею заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, оскільки позивач не скористалася наданим їй правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування позивачем обраного нею заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту її прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання недійсним заповіту - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Суддя О.І. Окладнікова