КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою представника товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ковальчук Л.М.,-

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Просив стягнути з ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» страхове відшкодування у сумі 115 830 грн 14 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 009854. Предмет страхування: автомобіль Nissan NP-300, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, на умовах «Повне КАСКО».

14 жовтня 2016 року відбулася ДТП за участю автомобіля Nissan NP-300, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Позивачем подано страховій компанії заяву про настання страхового випадку.

17 жовтня 2016 року складено Акт огляду транспортного засобу Nissan NP-300, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно рахунку ТОВ «ВіДі-Санрайз» № ІСзС-0016691 від 03 листопада 2016 року вартість ремонтних робіт складає 115 830 грн 14 коп.

Проте, відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що випадок не є страховим.

Позивач вважає, що страхова компанія не мала жодних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 99 071 грн 70 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи страхової компанії, що позивачем були допущені порушення п. 31.4.7в ПДР України, оскільки будь-якими доказами зазначене не підтверджено. Крім того, шар льоду у разі, якщо він і був наявний на лобовому склі транспортного засобу під час ДТП, не може розцінюватись як встановлення на скло додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із того, що в рахунку від 03 листопада 2016 року № ІСзС-0016691 включено запчастини та роботи, по усуненню пошкоджень, які вже були наявні на застрахованому транспортному засобі на момент події 14 жовтня 2016 року. Крім того, укладеним договором між сторонами встановлено розмір безумовної франшизи, яка, у разі пошкодження транспортного засобу за ризиком ДТП складає 3 856 грн 00 коп.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що 18 грудня 2015 року між ТДВ «Срахова компанія «ВІДІ-Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 009854.

Транспортний засіб: Nissan NP-300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Страхові ризики: Повне КАСКО (ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП та викрадення).

Дійсна вартість транспортного засобу: 385 600 грн 00 коп.

Страхова сум: 385 600 грн 00 коп.

Страховий платіж: 18 354 грн 56 коп.

Розмір безумовної франшизи становить: у разі пошкодження транспортного засобу за ризиками ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП - 3 856 грн 00 коп., що складає 1 % від страхової суми, за ризиком викрадення - 19 280 грн 00 коп., що становить 5 % від страхової суми, а у разі конструктивної повної загибелі транспортного засобу - 19 280 грн 00 коп., що також складає 5 % від страхової суми.

Договір діє з 00 год. 00 хв. 23 грудня 2015 року до 24 год. 00 хв. 25 грудня 2016 року.

14 жовтня 2016 року о 06.30 год по вул. Підлісна, 7 в с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Nissan NP-300, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ГАЗ ПБ3302», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 12.3 ПДР України.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про настання страхового випадку.

17 жовтня 2016 року складено Акт огляду транспортного засобу до договору добровільного страхування наземного транспорту АС № 009854 від 18 грудня 2015 року.

ТОВ «ВіДі-Санрайз» 03 листопада 2016 року складено рахунок № ІСзС-0016691, згідно якого вартість ремонтних робіт автомобіля Nissan NP-300, д.н. НОМЕР_1 складає 115 830 грн 14 коп.

Листом від 04 листопада 2016 року ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» повідомило ОСОБА_1 про те, що пошкодження автомобіля Nissan NP-300, д.н. НОМЕР_1 , що сталося 14 жовтня 2016 року є безпосереднім наслідком порушення правил технічної експлуатації (п. 31.4.7. ПДР України). Така подія не є страховим випадком і не має наслідком виникнення обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що страхова компанія не мала жодних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, а посилання на п. 31.4.7. ПДР України є безпідставним.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» зазначило, що подія, яка відбулася 14 жовтня 2016 року не є страховим випадком, оскільки пошкодження транспортного засобу відбулося внаслідок порушення позивачем п. 31.4.7. ПДР України. У заяві про настання страхового випадку позивач повідомив, що він не очистив належним чином лобове скло від намерзлого льоду, чим обмежив видимість.

Згідно п. 31.4.7. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі, якщо встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення АП2 № 297109 від 14 жовтня 2016 року зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.1., 12.1 та 12.3 ПДР Украйни.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 12.3 ПДР України. При цьому судом зазначено про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушення п. 2.1 та п. 12.1. ПДР України.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 31.4.7. ПДР України, зокрема нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Враховуючи наведене підстави вважати, що подія, яка відбулася 14 жовтня 2016 року не є страховим випадком відсутні.

Відтак висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач розпочав рух на застрахованому ТЗ повністю проігнорувавши вимоги ПДР України щодо технічного стану автомобіля, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 31.4.7. ПДР України.

Наявність намерзлого льоду на лобовому склі транспортного засобу не встановлена.

Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у постанові суду про притягнення до адміністративної відповідальності не встановлено у діях водія ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України щодо технічного стану автомобіля.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт, що єдиним вигодонабувачем згідно договору страхування є ПАТ «Альфа-Банк», колегія суддів не приймає, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінку зазначеному.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 червня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 04 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник