Справа № 426/6354/20
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.

за участю секретаря судового засідання Чмихало М.О., Діброви А.О.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Овчаренка О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шурхно А.А.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Овчаренка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3 , будучи фізичною особою-підприємцем, на меті якого є заняття підприємницькою діяльністю та отримання прибутку, у травні місяці 2017 року за наполяганням та вмовлянням відповідача ОСОБА_2 , який являється відповідачу ОСОБА_3 братом, запропоновував придбати комбайн для зняття врожаю як зі своїх земельних ділянок так і інших осіб за відповідну плату.

Для придбання комбайна необхідні були кошти в розмірі 93000,00 доларів США, тому . відповідач ОСОБА_3 запропонував у складчину разом з відповідачем ОСОБА_2 придбати вказаний комбайн. Так як у ОСОБА_3 на придбання комбайну було коштів всього 24000,00 доларів США, у відповідача ОСОБА_2 5000,00 доларів США, то ОСОБА_3 запропонував позивачу прийняти участь в придбанні комбайну у складчину. Відповідач ОСОБА_2 запропонував наступну дольову участь у придбанні комбайну: відповідач ОСОБА_3 в сумі 21000,00 доларів США, позивач в сумі 67000,00 доларів США, відповідач ОСОБА_2 в сумі 5000,00 доларів США.

У подальшому при придбанні комбайну та початку його експлуатації на полях по збору врожаю, відповідач ОСОБА_2 запропонував схему повернення коштів шляхом її вирівнювання після збору врожаю та отримання прибутку відповідно до дольової участі кожного з покупців комбайну до 01.07.2018 року.

Після вирівнювання боргових зобов`язань кожного з покупців, саме відповідач ОСОБА_2 запропонував використовувати комбайн для отримання прибутку шляхом зняття врожаю та поділу доходу порівну.

Після придбання та фактичного доставлення комбайну, відповідач ОСОБА_2 здійснив його реєстрацію у сервісному центрі МВС м. Старобільськ Луганської області.

Через деякий час відповідач почав експлуатувати комбайн на інших (сторонніх) роботах по збору врожаю, за що почав отримувати кошти (дохід). В свою чергу, ці кошти в порушення домовленості не були направлені на погашення боргу (вирівнювання) затратної частини на придбання комбайну. Загальна сума, яка була повернута відповідачем 1 ОСОБА_2 позивачу за весь цей час складає 1200,00 доларів США.

Наприкінці квітня 2019 року позивач поцікавився у відповідача ОСОБА_2 з приводу виплати боргу, на що останній відповів, що всі кошти в тому числі і які належали позивачу нібито дав відповідачу ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був віддати йому, тому він нічого нікому не винен.

Між ним та відповідачами письмових договорів не укладалося і розписки один одному не видавалися, але була усна домовленість між позивачем та відповідачами щодо строків займу, порядку повернення грошових коштів.

Сума боргу позивачу не повернута.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг у сумі 65 800,00 доларів США.

Як на правову підставу позову позивач посилається на ст.ст. 207, 1046, ч.2 ст.1047, 1049 ЦК України.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 липня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання ( т.1 а.с. 33).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с. 163).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 року визнано обов`язкову особисту участь у судовому засіданні відповідача ОСОБА_2 ( т.2 а.с.56).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шурхна А.А. про відвід судді Бабічевій Л.П. у даній справі ( т.1 а.с. 124-125).

Представник відповідача - ОСОБА_2 адвокат Шурхно А.А. подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що доказів існування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-якого договору позики суду не надано. Сам відповідач ОСОБА_2 категорично стверджує, що він ніколи не укладав із ОСОБА_1 договорів позики. Між ними немає правовідносин, пов`язаних із позикою грошей або іншого майна. У тексті позову сам ОСОБА_1 вказує про обставини укладення не позики, проте, при цьому просить застосувати закон (ст. 1049 ЦК України), який не поширюється та не регулює ці правовідносини. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову ( т.1 а.с. 73-74).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Овчаренко О.В. позов підтримали з вищевикладених підстав, просять позовні вимоги задовольнити.

Також позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що у травні 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до нього з тим, що звернувся брат останнього - ОСОБА_2 зайняти грошові кошти на придбання комбайну. Відповідачі запропонували отримувати прибуток від комбайну, тому він погодився надати грошові кошти. Він передав 67 000 дол. США відповідачу ОСОБА_3 . Останній повернув йому 1200 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 нічого не віддав.

Письмові розписки не складались, договори не укладались, свідків не було.

Комбайн придбали за 93 000 доларів США. Строк повернення коштів обумовили до 01.07.2018. Відповідач ОСОБА_2 сказав, що грошові кошти віддав ОСОБА_3 у сумі 76 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 , допитаний у якості свідка, у судовому засіданні пояснив, що між ним, позивачем та відповідачем ОСОБА_2 була домовленість про купівлю комбайну у складчину, у перший рік він та ОСОБА_2 мали відшкодувати кошти ОСОБА_1 . Була домовленість до 01.07.2018 року повернути кошти позивачу. Мета придбання комбайну обробляти поля. Позивач ОСОБА_1 дав на покупку комбайну грошові кошти у сумі 67 000 доларів США, комбайн купили за 93 000 доларів США. У 2018 році він повернув позивачу 1200 доларів США. Вважає, що він не повинен відшкодовувати за комбайн, оскільки ОСОБА_2 також заборгував йому грошові кошти. У нього перед ОСОБА_1 не має боргу, він нічого позивачу не винен. ОСОБА_1 дав грошові кошти на придбання комбайну у сумі 67 000 доларів США, він дав 21 000 доларів США і ОСОБА_2 - 5 000 доларів США. Розписок не було, договори не укладались. Кошти позивачем були передані для придбання комбайну згідно усної домовленості.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Овчаренко Є.В. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 вклав у придбання комбайну 5000 доларів США. Останній наголошує на тому, що всі кошти були передані ОСОБА_3 для позивача, однак, ОСОБА_3 такі грошові кошти не отримував. Суд має надати кваліфікацію правовідносинам сторін.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у травні 2017 року було укладено усний договір про спільну діяльність між ним, позивачем та відповідачем ОСОБА_3 . Ніякі договори про позику не укладались. Влітку 2017 року було придбано комбайн за 93 000 доларів США, він здійснив реєстрацію комбайну. Він повернув ОСОБА_3 кошти за комбайн у сумі 78 000 доларів США. Позивач ОСОБА_1 йому грошові кошти не передавав. Він дав на купівлю комбайну 5000 доларів США, у якій сумі давали кошти ОСОБА_1 і ОСОБА_3 йому не відомо, грошові кошти були у ОСОБА_3 . У рахунок вирівнювання часток повертав кошти ОСОБА_3 для ОСОБА_1 . Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шурхно А.А. у судовому засіданні позов не визнав, вважає заявлений позов безпідставним, оскільки у позові зазначена підстава позову правовідносини з договору про сумісну діяльність, а предмет позову - вимога позивача до відповідачів про стягнення боргу за договором позики. Позивачем не надано належних доказів будь-якого договору позики. Просить відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 зі сторони відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що сторони по справі вирішили зайнятись спільно бізнесом та придбати комбайн. Комбайн придбавали для спільного зайняття сільськогосподарською діяльністю. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 попросили ОСОБА_1 дати кошти на комбайн. У 2017 році ОСОБА_3 не укладав з ОСОБА_1 договір позики.

Свідок ОСОБА_5 зі сторони відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що сторони склалися спільно грошовими коштами і придбали комбайн, який оформили на її чоловіка відповідача ОСОБА_2 по справі. ОСОБА_3 віддав ОСОБА_1 1200 доларів США в рахунок вирівнювання долей. ОСОБА_2 віддавав грошові кошти ОСОБА_3 для ОСОБА_1 для вирівнювання долей.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідачів, представників відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч.1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом заявленого позову є вимога позивача до відповідачів про стягнення боргу за договором позики.

Отже, предметом доказування по даній справі є саме укладення договору позики (ст.1047 ЦК України), закінчення строку позики ( ст. 1049 ЦК України), неповернення в строк, встановлений договором, суми позики.

Виходячи з положень ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, доказами по справі про стягнення боргу за договором позики, являється, зокрема, письмовий договір позики, розписка позичальника в отриманні грошей, розписка (або інший документ) позикодавця, що свідчить про повернення позичальником суми позики.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи саме зі змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Так, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики, у позовній заяві взагалі не зазначив обставин укладення між ним та відповідачами договору позики, зокрема, коли саме між ним та відповідачами було укладено договір позики, яка сума грошових коштів була передана позивачем у власність відповідачів та якими доказами підтверджуються ці обставини. Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач лише посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 запропонував дольову участь у придбанні комбайну: відповідач ОСОБА_3 в сумі 21000,00 доларів США, позивач в сумі 67000,00 доларів США, відповідач ОСОБА_2 в сумі 5000,00 доларів США.

У подальшому при придбанні комбайну та початку його експлуатації відповідач ОСОБА_2 запропонував схему повернення коштів шляхом її вирівнювання після збору врожаю та отримання прибутку відповідно до дольової участі кожного з покупців комбайну до 01.07.2018 року. Однак, ці кошти в порушення домовленості не були направлені на погашення боргу (вирівнювання) затратної частини на придбання комбайну.

У судовому засіданні позивач та відповідачі визнали, що влітку 2017 році вони за спільною попередньою усною домовленістю за спільні кошти придбали комбайн за 93 000 доларів США, реєстрацію якого на своє ім`я здійснив відповідач ОСОБА_2 . Комбайн придбавали з метою його використання на полях по збору врожаю. При цьому сторони визнали, що відповідач ОСОБА_2 надав на придбання комбайну 5 000 доларів США. Щодо іншої суми грошових коштів на придбання комбайну, то позивач та відповідач ОСОБА_3 пояснили у судовому засіданні те, що позивач надав на придбання комбайну 67 000 доларів США та відповідач ОСОБА_3 21 000 доларів США.

Сторони визнали у судовому засіданні, що письмові договори позики між ними не укладались, будь-які розписки не надавались.

Позивач, як на правову підставу позову посилається, зокрема, на ст.ст. 207, 1046, ч.2 ст.1047, 1049 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, зі змісту ст.1046 ЦК України вбачається, що договір позики являється реальним договором, тому що вважається укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідно передання майна або вчинення іншої дії, то договір є укладеним з моменту передання відповідного майна, а ч.2 ст. 1046 ЦК України вказує, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Позивач, посилаючись, на положення ст. 1046, 1047 ЦК України просить стягнути з відповідачів борг за договором позики у сумі 65 800 доларів США, т.б. суму яка не була повернута позивачеві.

У позовній заяві позивач зазначає, що між сторонами була усна домовленість щодо строків займу, порядку повернення, при цьому письмові договори між сторонами не укладались та розписки не видавались.

Отже, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору позики між ним та відповідачами, не було надано доказів на підтвердження передання позивачем у власність відповідачам грошових коштів у сумі 67 000 доларів США, як зазначено у позовній заяві.

Напроти, сам позивач у позовній заяві зазначає, що письмові договори між сторонами не укладались та розписки не видавались, а грошові кошти він надавав на придбання комбайну за спільні кошти згідно усної домовленості.

У судовому засіданні також позивач зазначив, що він передав відповідачу ОСОБА_3 67 000 доларів США на придбання комбайну.

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору позики та передання позивачем у власність відповідачів грошових коштів, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Щодо показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , то у даному випадку показання свідків не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження чи спростування укладення між сторонами договору позики.

Щодо наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні відеозаписів пояснень позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 , а також фотокопії з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.23-24), то вказані пояснення і фотокопії матеріалів не являються належними та допустимими доказами на підтвердження факту укладення між сторонами договору позики.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 263-265 ЦПК України,

ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Овчаренко Олександр Вікторович, місцезнаходження: Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Володимира Сосюри, 360/82.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_3 : адвокат Овчаренко Олександр Вікторович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 : адвокат Шурхно Андрій Анатолійович, місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.П. Бабічева