Справа № 199/3890/21
(2-о/199/120/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

14.09.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Стахової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління ДМС у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме постійне проживання діда заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України в с. Щуровчики, Ізяславського району, Хмельницької області до 24 серпня 1991 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує необхідністю встановлення зазначеного юридичного факту задля подальшого набуття ним громадянства України за територіальним походженням, зазначає, що родинні зв`язки між заявником та померлим дідом підтверджується наданими до заяви відповідними документами, так само як і проживання діда після народження на території України за вищевказаною адресою до моменту, коли його призвали до лав Радянської армії у 1958 році. Крім того, заявник вказує на неможливість встановлення вказаного юридичного факту в позасудовому порядку через відсутність у відповідних державних архівах необхідних для цього документів.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року заява окремого провадження була залишена без руху.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року у зв`язку із усуненням заявником недоліків його заяви окремого провадження в повному обсязі таку заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду по суті в судове засідання з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник заявника вимог заяви підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні залишила вирішення заяви на розсуд суду.

Вислухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник, який є громадянином Російської Федерації, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ульяновськ, Ленінський район, Ульяновська область, Російська Федерація. Батьком заявника є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Російської Федерації, уродженець м. Ульяновськ, Ленінський район, Ульяновська область, Російська Федерація. Викладені обставини підтверджуються копіями паспорту та свідоцтва про народження заявника, копією паспорту батька заявника (а.с.4-7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження батька заявника ОСОБА_4 батьком останнього зазначеного ОСОБА_3 , національність українець, який відповідно є дідом заявника (а.с.8).

18 жовтня 2004 року дід заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м. Ульяновськ, Російська Федерація, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть (а.с.9).

Відповідно до листів Державного архіву Хмельницької області Хмельницької обласної державної адміністрації від 15 січня 2020 року та 17 березня 2020 року слідує, що книги реєстрації актових записів про народження с. Щурівчики Ізяславського району Хмельницької області з 1935, 1938-1940 роки на державне зберігання не надходили, тому надати інформацію про народження ОСОБА_3 у 1938 році не вбачається за можливе (а.с.10, 11).

Разом з тим, згідно листа Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 12 серпня 2020 року Вих.№02-20-308, долучених до цього листа копій погосподарських книг за 1944-1946 роки, 1951-1952 роки, 1953-1954 роки, 1955-1957 роки, 1958-1960 роки, 1961-1963 роки, судом встановлено, що ОСОБА_3 , 1938 року народження, постійно мешкав в с. Щурівчики (нині Ізяславський район Хмельницької області, Україна) з 1944 року по 1958 рік, допоки не був призваний до лав Радянської армії. (а.с.12-18)

12 січня 2021 року заявник звертався до Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпро ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання інформації про наявність у нього підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням у зв`язку із тим, що його дід постійно проживав на території України, а також про роз`яснення порядку набуття громадянства України за викладених обставин. (а.с.19-20)

У відповідь на вищевказану заяву Амур-Нижньодніпровський РВ в м. Дніпро ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, а потім і ГУ ДМС України в Дніпропетровській області своїми листами повідомили заявника про порядок набуття громадянства України, перелік необхідних документів, вказали про підстави набуття громадянства України за територіальним походженням, однак повідомили, що в наслідок проведеної у 2016 році реформи системи реєстрації в України ДМС не володіє актуальної інформацією про зареєстрованих осіб, а отже не може встановити реєстрацію місця проживання діда заявника на підтвердження його постійного проживання на території України, повідомивши, що такий факт може бути встановлений рішенням суду. (а.с.21-22)

Правовідносини з приводу встановлення факту, що має юридичне значення, врегульовані нормами ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про громадянство», Закону України «Про правонаступництво України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі Порядок).

Відповідно до ст.3 п.4 Закону України «Про громадянство» громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно ст.6 п.2 Закону України «Про громадянство» громадянство України набувається за територіальним походженням.

В свою чергу нормою ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», яка регулює питання набуття громадянства за територіальним походженням, передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Положеннями ст.5 Закону України «Про правонаступництво України» визначено, що державний кордон Союзу РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, Республікою Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

Пунктом 29 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_4 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ст.315 ч.1 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Нормою ст.73 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення ґрунтуються на наступному.

Тлумачення норми ст.315 ч.ч.1, 2 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік фактів, які мають юридичне значення і підлягають встановленню в судовому порядку, не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або таке встановлення виявилось неможливим. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України, що може бути необхідно заявнику для подальшого набуття громадянства України. В свою чергу, для набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів як постійне проживання на території України діда та баби заявника, оскільки одним із документів на підтвердження цих обставин для встановлення належності до громадянства України є рішення суду про встановлення означеного факту. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року по справі №363/214/17-ц, від 02 червня 2021 року по справі №494/1239/19, від 02 червня 2021 року по справі №125/1472/19, від 02 червня 2021 року по справі №653/1308/18.

Вирішуючи заявлені в рамках даної цивільної справи вимоги заявника, приймаючи до уваги, що встановлення юридичного факту необхідно заявнику для подальшого вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням з тих підстав, що його дід проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і встановити цей факт в позасудовому порядку наразі немає можливості, однак доказом вказаного факту проживання діда заявника може бути відповідне рішення суду, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні з наявних доказів судом підтверджено факт постійного проживання дід заявника ОСОБА_3 , 1938 року народження, в с. Щурівчики (нині Ізяславський район Хмельницької області, Україна) лише в період з 1944 року по 1958 рік, допоки діда заявника не було призвано до лав Радянської армії, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог заявника шляхом встановлення означеного факт проживання діда заявника лише у підтверджений доказами згаданий вище період.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 6, 8 Закону України «Про громадянство», ст.5 Закону України «Про правонаступництво України», п.п.29, 44 Порядку, ст.73 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий відділом УФМС Росії по Ульяновській області в м. Ульяновськ від 12 березня 2013 року, код підрозділу 730-028; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Головне управління ДМС у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, 7), про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання діда заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щуровчики, Ізяславського району, Хмельницької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період з 1944 року по 1958 рік на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

У задоволенні іншої частини вимог заяви окремого провадження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суд складено 20 вересня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко