ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення експертизи у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, 25 листопада 2012 року на вулиці Карла Маркса в м. Павлограді Дніпропетровської області в районі будинку №90 був здійснений наїзд автомобіля марки «Опель-Вектра-А», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 (відповідача) на пішохода ОСОБА_1 (позивача). За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 листопада 2012 року за №0000223 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 276 КК України. 21 листопада 2015 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. 11 березня 2016 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, але 06 квітня 2016 року йому було відмовлено у виплаті. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, він переніс хірургічні втручання, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. У зв`язку з отриманими ушкодженнями та їх наслідками позивачу було встановлено інвалідність. Відповідно до висновку експерта від 20 березня 2017 року №67, позивачу встановлено 80% втрати загальної та професійної працездатності. Встановлена втрата працездатності є наслідком отриманої 25 листопада 2012 року черепно-мозкової травми. Сума втраченого заробітку (доходу) позивача внаслідок зменшення працездатності за період з 25 листопада 2013 року по 25 травня 2017 року становить 305353,36 грн. З дня розгляду справи в суді стягнення втраченого заробітку необхідно здійснювати з ОСОБА_3 щомісячно безстроково в розмірі 12800,00 грн. На лікування позивачем було витрачено 35961,14 грн. Крім цього, позивач поніс витрати на проведення судово-медичної експертизи. Вказує, що згідно полісу №АВ/6167021 від 17 квітня 2012 року, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як особи, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, застрахована ПрАТ «УПСК». Діями ОСОБА_3 позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням його здоров`я, яку він оцінює в 200000,00 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») на свою користь витрати на лікування в розмірі 35061,11 грн, втрачений заробіток за період часу з 25 листопада 2013 року по день розгляду справи в суді (станом на 25 травня 2017 року в розмірі 305353,36 грн.), а також стягнути з ОСОБА_3 з дня постановлення рішення суду безстроково втрачений заробіток в розмірі по 12800,00 грн щомісячно, а також 200000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в розмірі 31061,11 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за період часу з 25 листопада 2013 року по 25 травня 2017 року в розмірі 305353,36 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з дня постановлення рішення суду безстроково втрачений заробіток в розмірі 12800,00 грн щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової експертизи в розмірі 5523,18 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року змінено та виключено з резолютивної частини рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в розмірі 31061,11 грн солідарне стягнення. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 .

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано клопотання про призначення у справі додаткової комісійної судово-медичної експертизи, в якому вона просить на вирішення експертизи поставити питання: з якого часу у ОСОБА_1 настала втрата 80% загальної та професійної працездатності.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення зазначеного вище клопотання та призначення у справі судової експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) (частина 1 статті 113 ЦПК України).

Також, за змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що заявником не обґрунтовано неможливість заявлення відповідного клопотання про призначення додаткової судової експертизи під час розгляду справи судом першої інстанції; враховуючи також, що позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

Отже, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні даного клопотання, як необґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 103, 259, 268, 381 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді