У Х В А Л А

іменем України

04 жовтня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

представників стягувача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 1 в м. Біла Церква заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню у цивільній справі № 357/13488/18за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за № 357/13488/18 від 30.08.2021 р. таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 06 липня 2021 р. суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєховим О.І. було винесено рішення по справі № 357/13488/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 гривень та на користь держави судовий збір в розмірі 8 810 гривень; відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

На виконання прийнятого рішення судом було видано виконавчий лист № 357/13488/18 від 30.08.2021 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 гривень.

На підставі виконавчого листа, виданого відповідно до вказаного рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа. Проте, на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження, позивачем за первісним позовом - ОСОБА_5 не було вказано той факт, що рішення суду першої інстанції оскаржується в Київському апеляційному суді, тобто є таким, що не набрало законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 11 серпня 2021 року ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу про скасування вищевказаного рішення у справі № 357/13488/18 на підставі якого було видано виконавчий лист. Зазначену апеляційну скаргу було подано в межах строку на апеляційне оскарження відповідно до ст. 354 ЦПК України. Судове рішення оформлене 14.07.2021р.

Отже, постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 66809104 від 13.09.2021 р. винесена на підставі виконавчого документу якого не повинно існувати.

Просила визнати виконавчий лист виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області № 357/13488/18 від 30.08.2021 р. таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконавче провадження ВП № 66809104 від 13.09.2021р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 гривень.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.09.2021 року, головуючого визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали були отримані суддею 22.09.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Ухвалою судді від 23 вересня 2021 року заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд на 04 жовтня 2021 року о 10 год.30 хв.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року задоволено клопотання представників стягувача ОСОБА_5 , адвоката Квітіна Р.В. та Нестеренко Є.П., про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

01 жовтня 2021 року за вх. № 46181 судом отримано заперечення на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В зазначеному запереченні, яке підписано представником ОСОБА_5 адвокатом Нестеренко Є.П. просили відмовити у задоволенні заяви, так як рішення у справі було проголошено 06.07.2021 року, однак, відповідачем подану апеляційну скаргу після спливу тридцяти днів з дня його проголошення, а саме 11.08.2021 року, тобто на 36-й день з дня його проголошення. Таким чином, відповідачем подано апеляційну скаргу з пропуском строку, визначеного ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 підтримав заяву, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві та просив її задовольнити.

Представники стягувача ОСОБА_6 , адвокати Квітін Р.В. і Нестеренко Є.П., кожен окремо, заперечували щодо задоволення зазначеної заяви. Просили відмовити в її задоволенні. Надали пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд, вислухавши пояснення представника боржника, представників стягувача, дослідивши матеріали цивільної справи № 357/13488/18, провадження № 2/357/695/21, вивчивши заяву з додатками, вважає, що заява ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 30 серпня 2021 року на виконання рішення суду від 06 липня 2021 року таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього загалом містить ч.2 ст.432 ЦПК, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/13488/18, провадження № 2/357/695/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 (десять мільйонів шістдесят дві тисячі) гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користьдержависудовийзбір в розмірі 8 810 (вісімтисячвісімсот десять) гривень. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним відмовлено.

11 серпня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за вх. № 37936 від ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення.

Встановлено, що на виконання зазначеного рішення суду 30 серпня 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом за заявою стягувача ОСОБА_5 було видано виконавчий лист № 357/13488/18.

13 вересня 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крекул Іваном Івановичем 13 вересня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66809104 на виконання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 (десять мільйонів шістдесят дві тисячі) гривень.

Відповідно до вимогстатті 129-1 КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечуєвиконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішенняздійснює суд.

Процесуальніпитання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьомувиконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виконання судових рішень це підсумковий етап у процесіреалізації захисту цивільних прав. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого щодо тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї визнаноУкраїною як учасницею цієї Конвенції, вказує на те, що в розумний строк розгляду справи включається період від надходження до суду заяви до закінчення виконання рішення суду.

Разом із тим, згідно до положень, викладених в ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України вбачається, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, а саме: суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Системний аналіз діючого законодавства передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Представник заявника підтримуючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню посилався на те, що оскільки повний текст судового рішення боржник отримала 19.07.2021 року, а з апеляційною скаргою остання звернулася 11.08.2021 року, тобто тоді коли рішення суду не набрало законної сили, однак суд не може погодитися із зазначеним.

Так, 06 липня 2021 року по справі № 357/13488/18 було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

При проголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення в судовому засіданні був присутнім представник боржника ( відповідача ОСОБА_4 ), адвокат Салівончик А.І.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Однак, відповідачем подано апеляційну скаргу після спливу тридцяти днів ( 06.08.2021 р. ) з дня його проголошення, а саме 11.08.2021 року.

Отже, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження з дня ухвалення рішення сплив 06.08.2021 року, тому з цього випливає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по цивільній справі № 357/13488/18 на день видачі виконавчого листа набрало законної сили, а тому у суду відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, суд роз`яснює, що боржник не позбавлений можливості у різі прийняття та відкриття апеляційного провадження, звернутися з відповідною заявою до апеляційного суду про зупинення виконавчого провадження до розгляду даної справи в апеляційній інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 260, 261, 268, 353, 432, 446 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконаннюу цивільній справі № 357/13488/18 позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала надрукована в нардчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов