Справа № 333/6517/20
Провадження № 2/333/923/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Холода Р.С.,

за участі: секретаря судового засідання Бобко О.В.,

представника позивача - районної адміністрації

Запорізької міської ради по Комунарському району

як органу опіки та піклування Мельник Н.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування (, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 32) в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» (, м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 6-а), ОСОБА_4 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2020 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що на профілактичному обліку служби у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні діти -ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такі, що потрапили у складні життєві обставини. Причиною перебування дітей на обліку є неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.

12.06.2020 року до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло телефонне повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 двоє малолітніх дітей залишилося без опіки матері. Цього ж дня, в ході виходу за вищезазначеною адресою було виявлено малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1., а також встановлено, що мати дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3., залишила місце постійного проживання близько трьох місяців назад, і лише зрідка приїжджала навідувати дітей.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.06.2020 року було влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня № 1», а згодом ОСОБА_2, було переведено до КУ «ЗОСБД «Сонечко» на повне державне забезпечення, де він перебуває по теперішній час, а ОСОБА_3 було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, а згодом повернуто батькові - ОСОБА_4 на виховання.

Мати дітей - ОСОБА_1 , до відділу служби звернулася лише раз щодо з`ясування місця знаходження дітей. Їй було роз`яснено про вжиття певних заходів з метою повернення дітей на виховання в родину. З того часу відповідач до відділу не зверталася, про свої наміри не повідомляла.

В ході роботи з ОСОБА_1 було встановлено, що остання неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо медичного нагляду за дітьми, часто зникала з дому, залишаючи дітей без нагляду.

Позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , не піклується про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Оскільки, поведінка відповідача суперечить інтересам дітей, позивач вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дітей, а тому звернувся до суду із даним позовом.

27.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

19.04.2021 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов. Остання проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Зазначила, що виховує синів сама, та сама їх матеріально забезпечує, а тому багато працює. 12.06.2020 року вона пішла на роботу та залишила своїх неповнолітніх дітей під наглядом у свого брата - ОСОБА_7 . Стверджує, що ніколи не залишала дітей на тривалий час, а тим паче на 3 місяці. Вважає, що це ОСОБА_7 підмовив її сина ОСОБА_2 так сказати, з метою подальшого позбавлення її батьківських прав на дітей і далі позбавлення права користування квартирою її та її дітей, оскільки між нею та братом на даний час існує спір з приводу квартири. Вона знала, що дітей влаштували до КНП «Міська дитяча лікарня № 1» та намагалась їх відвідати там, але її не пустили до дітей через карантинні обмеження. У подальшому, вона намагалась відвідати молодшого сина в КУ «ЗОСБД «Сонечко», але її не пускали до дитини через карантинні заході, при цьому їй вдавалось передати сину через вихователів канцтовари, іграшки та солодощі. Щодо спілкування зі старшим сином - ОСОБА_3 , зазначила, що їй чинив перешкоди у спілкуванні батько дитини - ОСОБА_4 . Вона останньому неодноразово телефонувала, але ОСОБА_4 або не відповідав на телефонні дзвінки, або рекомендував звернутись до служби у справах дітей, при цьому сина до телефону не кликав. Стверджує, що сумує за своїми дітьми та хоче їх повернути. Має постійне місце проживання та місце роботи, а тому має можливість займатись вихованням синів та їх розвитком.

19.04.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування - Мельник Н.Г., у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила, що у червні 2020 року до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернувся брат відповідача ОСОБА_1 та повідомив, що її діти перебувають без нагляду батьків. За його повідомленням сама ОСОБА_1 вже місяць була відсутня вдома. Під час опрацювання повідомлення, старша дитина ОСОБА_1 -ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2., підтвердив, що вже тривалий час не бачив матір. 12.06.2020 року дітей відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня № 1», а згодом ОСОБА_2, було переведено до КУ «ЗОСБД «Сонечко» на повне державне забезпечення, де він перебуває по теперішній час, а ОСОБА_3 було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, а згодом повернуто батькові - ОСОБА_4 на виховання, де він проживає по теперішній час. Органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо медичного нагляду за дітьми, часто зникала з дому, залишаючи синів без нагляду. У зв`язку з викладеним представник позивача вважає, що ОСОБА_1 слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути з неї аліменти на утримання ОСОБА_2 , який перебуває у КУ «ЗОСБД «Сонечко».

Відповідач ОСОБА_1 проти позову категорично заперечувала, підтримала доводи наведені в обґрунтування відзиву на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову, але не заперечувала, щоб ОСОБА_3 залишився проживати у батька. При цьому, додатково зазначила, що її брат - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до органів опіки та піклування лише з єдиною метою - обмежити її право користуватися, а у подальшому і у праві власності квартирою їх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . На цей час судовий спір між ними вирішено: вона та брат є співвласниками вказаної квартири по Ѕ частині. До січня 2021 року вона мешкала у цій квартирі, а потім вирішила мешкати окремо від брата, так як останній робить там ремонт.

На цей час вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але без відповідних документів. Тобто не має договору оренди або найму житла, надати документи, кому належить квартира, вона не може, так як власниця виїхала за кордон. Від цієї квартири у неї є лише ключі. Перед цим вона знімала квартиру по АДРЕСА_4 .

Квартири знімає, враховуючи місце її роботи - у Заводському районі м. Запоріжжя. Працює вона на підприємстві, яке розташоване на території ПАТ «Запоріжсталь», але офіційно там не працевлаштована. До цього працювала двірником у ОСББ «Новокузнецька - 31» та ТОВ «Екотавр». Отримує заробітну платню у сумі 7 000 грн., з яких 3 000 - сплачує за оренду квартири та комунальні послуги, соціальну допомогу на дітей не отримує.

Батьком старшої дитини - ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , де знаходиться біологічний батько ОСОБА_2 , вона не знає, але батьком останнього записана у свідоцтві про народження особа з її слів.

ОСОБА_3 спочатку ходив до садочка, а потім - до школи. Вона завжди відвідувала батьківські збори у навчальних закладах.

Коли ОСОБА_2 визначили групу інвалідності, вона ходила з дитиною до реабілітаційного центру, потім - до лікувальних закладів, до вузьких спеціалістів. При цьому, вона повністю виконувала рекомендації лікарів. До неї почали поступати претензії щодо виховання дітей лише з 2015 року. До адміністративної та кримінальної відповідальності вона не притягалася, стан здоров`я у неї гарний. Спиртні напої та наркотичні засоби не вживає.

Станом на червень 2020 року вона працювала двірником за графіком роботи: з 8-00 до 19-00, отримувала зарплату у розмірі 5 000 грн. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійсно були вдома з її братом, який не заперечував, щоб вона ходила на роботу, а він був з дітьми. Вже на той момент у неї з братом були протиріччя з приводу квартири, тому він повідомив, що у разі, якщо вона не звільнить з дітьми квартиру, він почне діяти.

12.06.2020 року діти залишилися вдома з братом, а вона зранку пішла на роботу, а коли ввечері прийшла додому, то виявила, що дітей не має. Коли звернулася у поліцію, їй повідомили, що діти знаходяться у лікарні.

Потім ОСОБА_3 влаштували у притулок, а ОСОБА_2 - до дитячого закладу «Сонечко». У подальшому, ОСОБА_3 забрав батько останнього - ОСОБА_4 , де дитина проживає і на цей час. У лікарні вона дітей не відвідувала. До ОСОБА_3 , коли останній знаходився у притулку приїжджала лише один раз, її не пускали, так як був карантин. Коли ОСОБА_3 почав проживати у смт. Кушугум у батька, вона туди чотири рази їздила, але ОСОБА_4 двері не відчинив, коли вона дзвонила останньому, той слухавку ОСОБА_3 відмовлявся надавати. Відомості, які повідомляв ОСОБА_3 , що вона не приїжджає додому по декілька днів не відповідає дійсності. Вважає, що дитину проти неї через квартиру налаштовував її брат.

До ОСОБА_2 з червня 2020 року вона приходила п`ять разів, але через карантинні обмеження до дитини її не пускали, необхідно робити тільки тест, який дії лише 72 години. Водночас, вона практично тричі на тиждень передавала дитині іграшки, фрукти, солодощі.

Третя особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_1 проживали деякий час однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син - ОСОБА_3 . У 2007 році ОСОБА_1 забрала дитину та переїхала від нього проживати у інше місце. З дитиною він бачився, матеріально допомагав. Оскільки під час реєстрації дитини данні про батька ОСОБА_3 були записані зі слів матері, ОСОБА_4 у 2016 році звернувся до суду із позовом про визнання батьківства, який було задоволено у повному обсязі. Після цього забрав проживати сина до себе, однак у 2017 році дитина знову повернулась проживати до матері. У липні 2020 році ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_3 був відібраний у матері та влаштований до дитячого будинку, після чого забрав дитину із закладу проживати до себе. Коли ОСОБА_3 забрав до себе, останній розповідав, що відповідач неодноразово по 2-3 дні не з`являлась вдома, залишала дітей самих у квартирі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Обов`язки батьків щодо дитини закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України.

Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно положень статті 12 цього вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно з вимогами ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 491).

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 538). При цьому, відомості про батька ОСОБА_2 записані за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

З актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складених 12.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 були знайдені діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишені без батьківського нагляду. Зі слів старшої дитини - ОСОБА_2 , встановлено, що його матір тривалий час відсутня вдома. В проміжок часу у три місяці вона була вдома лише три рази, останній - 06.06.2020 року. Дітьми ОСОБА_1 не займається.

З повідомлення Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 1610/03-К від 09.07.2020 року вбачається, що спеціалістами центру неодноразово були здійснені виходи (30.06.2020 року, 02.07.2020 року, 07.07.2020 року) за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виходів дома нікого не було або навмисно не відчиняли двері. На листа запрошення жінка не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає. Роботу з вказаною родиною провести не можливо.

З висновку оцінки потреб сім`ї від 16.07.2020 року вбачається, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані ОСОБА_1 та її неповнолітні сини, дома нікого не було. Мати на телефонні дзвінки не відповідає, на листи запрошення не реагує. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1. знаходиться у КУ «ЗОСБД «Сонечко», а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, оскільки були покинуті матір`ю, родина поставлена на облік, як така що опинилась в складних життєвих обставинах.

З інформації наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» за № 889/01-10 від 30.06.2020 року вбачається, малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2., які мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , перебували на обліку в дитячій амбулаторії № 10 з народження. Мати дітей не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, часто зникала з дому залишаючи дітей без нагляду. 12.06.2020 року службою у справах дітей Комунарської районної адміністрації діти були знайдені та доправлені до КНП «Дитяча лікарня № 1» для обстеження та вирішення подальшої долі дітей.

З довідки про міру участі матері ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , наданої Запорізьким навчально-виховним оздоровчим комплексом № 110 Запорізької міської ради встановлено, що мати учня 7 Б класу ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у 2019-2020 навчальному році була у школі декілька разів, приходила до соціального педагога з питання, чи були зауваження до поведінки її сина з боку учителів. Батьківські збори у поточному розі відвідувала один раз, з класним керівником спілкувалась тільки у телефонному режимі, зустрічей з класним керівником уникала. ОСОБА_1 виховує двох неповнолітніх синів сама. Вона приділяє недостатню увагу вихованню старшого сина, він її не завжди слухається. Сам ОСОБА_3 допомагає матері наглядати за молодшим братом.

З листа начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 01-17/1231 від 07.07.2020 року вбачається, що в КНП «Міська дитяча лікарня № 1» перебуває малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було влаштовано згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Мати - ОСОБА_1 , покинула місце постійного проживання, залишивши дітей на самоті. На теперішній час до відділу служби щодо повернення дитини на виховання у родину ОСОБА_1 не зверталась. Дитину буде взято на облік до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, як таку, що опинилась в складних життєвих обставинах. Враховуючи викладене, начальник служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради тимчасово влаштувати ОСОБА_2 до КУ «ЗОСБД «Сонечко».

З листа начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № К-300 від 17.07.2020 року вбачається, що малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повернуто на виховання до батька - ОСОБА_4

12.06.2020 року, спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР з метою обстеження умов проживання неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , однак умови проживання перевірити не вдалось, оскільки доступу до житла не надали.

Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 22.09.2021 року №04/01-32/0810, складеного заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, ОСОБА_1 наразі мешкає в Заводському районі м. Запоріжжя, однак підтвердити договором найму житла місце фактичного проживання не змогла та обстежити умови проживання за жодною адресою можливості не надала. Також,ОСОБА_1 не змогла підтвердити факт свого працевлаштування та змоги матеріально утримувати дітей. Крім того, в ході судових засідань, відповідачка надавала неправдиву інформацію, яка не знаходила свого підтвердження. Під час слуханьОСОБА_1 зазначила, що бажає повернути на виховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1., щодо повернення ОСОБА_3 мати бажання не висловила. Зі слів ОСОБА_4 (батька ОСОБА_3 ), з яким наразі мешкає дитина, відповідачка з дитиною не спілкується і її долею не цікавиться. За інформацією КУ «ЗОСБД «Сонечко» ОСОБА_1 , навідувала сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1., кілька разів починаючи з квітня 2021 року (з червня 2020р. по квітень 2021р. мати не навідала сина жодного разу). Зважаючи на викладене вище, в інтересах дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З інформації наданої на запит суду КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР вбачається, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на вихованні та повному державному забезпеченні у будинку дитини з 09.07.2020 року по теперішній час. За час перебування ОСОБА_2 у закладі, мати дитини - ОСОБА_1 , дитину відвідувала 08.04.2021 року, 30.04.2021 року, 11.05.2021 року, 15.05.2021 року, 06.06.2021 року та 31.07.2021 року. Під час відвідувань мати цікавилась станом здоров`я та розвитку дитини, приносила сину фрукти, сік, печиво, цукерки.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей і не піклується про них, а крім того не утримує дітей, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 почала відвідувати дитину після 7 місяців перебування дитини у закладі, коли вже орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що наразі в неї є постійне місце проживання, куди вона може забрати дітей, а також постійне місце роботи, так як всупереч ст. 80 ЦПК України вони не підтверджені належними і допустимими доказами.

Суд враховує час розгляду цієї справи, в ході якого відповідач своєю поведінкою могла довести суду про зміну свого ставлення до виховання дітей на краще, але цього не зробила.

ОСОБА_1 так і не надала можливість представникам органу опіки та піклування обстежити умови її проживання з приводу створення належних умов для проживання дітей.

Суд під час розгляду справи перевіряв версію відповідача, що фактично дітей у неї забрали через дії брата, який бажав, щоб вона виїхала з квартири, тому звернувся до органу опіки і піклування, надавав неправдиві свідчення та налаштовував проти відповідача старшу дитину ОСОБА_3 .

Водночас, вважаю, що ці твердження ОСОБА_1 не підтвердилися, а навпаки спростовуються інформацєю:

- КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що відповідач не належним чином виконувала свої обов`язки та часто зникла з дому, залишаючи дітей без нагляду;

- в.о. директора ЗНВОК №10, що ОСОБА_1 упродовж 2019-2020 р.р. лише одного разу була на батьківських зборах, з класним керівником спілкувалася лише по телефону, з яким особистих зустрічей уникала, ОСОБА_3 допомагає наглядати за молодшим братом, відповідач приділяє недостатню увагу вихованню ОСОБА_3 ;

- директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, що ОСОБА_1 на запрошення-листи не реагувала, на телефонні дзвінки не відповідає, провести через це з нею будь-яку роботу неможливо;

- начальника служби (управління) у справах дітей ЗМР, що станом на 07.07.2020 року (тобто через майже місяць після відібрання дітей та влаштування їх до лікарні) ОСОБА_1 до служби з питанням повернення дітей не зверталася;

- поясненнями ОСОБА_4 , що ОСОБА_3 розповідав про неодноразові факти зникнення матері на декілька днів з дому.

Таким чином, вважаю, що саме поведінка ОСОБА_1 стали причиною звернення органу опіки та піклування до суду із позовом про позбавлення останньої батьківських прав, а не поведінка її брата ОСОБА_7 . Крім того, останній не проявляв інтерес до цього спору, та жодного разу не приходив на засідання суду з метою надання пояснень.

З пояснень відповідача вбачається, що вона багато часу приділяла роботі. Суд звісно позитивно ставиться до тих батьків, які мають за мету належним чином утримувати своїх дітей і для цього багато працюють. Крім цього, враховується і економічна ситуація в Україні, в якій багато громадян працюють неофіційно та середня заробітна плата залишається на невисокому рівні. Водночас, вважаю, що в даному випадку ОСОБА_1 не визначила для себе головні життєві пріоритети та не змогла знайти той належний часовий баланс між роботою та вихованням дітей.

За таких обставин суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно ч. 3 ст. 165 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

За встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» або на користь особи/закладу, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки усіх доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2020 року і до досягнення дитини повноліття, а також на користь ОСОБА_4 , який на цей час утримує дитину, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки усіх доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2020 року і до досягнення дитини повноліття.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 164, 165,166,169,180 СК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування (, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 32) в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» (, м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 6-а), ОСОБА_4 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» (, м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 6-а) або на користь особи/закладу, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти у розмірі 1/6 частки усіх доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2020 року і до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частки усіх доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2020 року і до досягнення дитини повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.09.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод