КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/1062/21

30 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Кравчук Ю.В., у цивільній справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

12 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимировичзвернувся до Ірпінського міського суду Київської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовував тим, що у нього, як у приватного виконавця, на виконанні знаходиться виконавче провадження № 62221731 з примусового виконання виконавчого листа від 27 серпня 2019 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва по справі № 752/16394/16-ц, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування збитків 116067 (сто шістнадцять тисяч шістдесят сім) гривень 58 копійок, на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень, понесених витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень, понесених витрат на послуги евакуатора в сумі 400 (чотириста) гривень, судових витрати на правову допомогу 13 050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) гривень, судових витрат по сплаті судового збору 1 764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) гривні, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 137 192 (сто тридцять сім тисяч сто дев`яносто дві) гривні 58 копійок.

Зазначає, що приватним виконавцем вживались всі визначені Законом України " Про виконавче провадження" дії для виконання рішення суду, проте, виконавчий документ боржником не виконано, декларацію про доходи не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянку України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по виконавчому листу, виданому Голосіївським районним судом міста Києва по справі за № 762/16394/16-ц.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року відмовлено у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 29 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його подання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в період з 09.06.2020 року по 13.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. вчинялись дії щодо примусового стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів за виконавчим листом від 27 серпня 2019 року, виданим Голосіївським районним судом міста Києва по справі № 752/16394/16-ц, проте станом на час звернення до суду з поданням боржником заборгованість не погашена.

Звертає увагу, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду та не доведено можливість виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, однак апелянт вважає, що такі висновки суду не грунтуються на вимогам законодавства та є помилковими.

Вважає що, відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції не врахував, що боржником по справі ігноруються виклики та вимоги приватного виконавця та не вживається жодних заходів щодо виконання зобов`язань. Такі дії боржника свідчать про те, що він немає бажання взагалі самостійно виконувати свої зобов`язання та має можливість виїхати за межі території України.

Зазначає, що дії боржника ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженні свідчать про її свідоме ухилення від виконання судового рішення та по своїй суті є такими, що ускладнюють примусове стягнення заборгованості.

Звертає увагу, що обмеження боржника у праві виїзду за кордон не свідчить про порушення положення ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, що набрало законної сили.

21.09.2021 року ОСОБА_1 поштою направила на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу приватного виконавця Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року- залишити без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, до апеляційної скарги, як і до суду першої інстанції, приватний виконавець не надав жодного доказу на підтвердження злісного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13.12.2018 року. Більше того, приватний виконавець Говоров П.В. навмисно вводить суд в оману, зазначаючи , що ОСОБА_1 не вчиняє дій, направлених на сплату боргових зобов`язань за рішенням суду. Вказує на те, що вона, як посадова особа ТОВ " ПМ Дизайн" на виконання вимоги приватного виконавця надала баланс підприємства станом на 31.12.2019 року та відомість по платежам за виконавчим листом. У період з листопада 2019 року по серпень 2020 року товариство здійснило утримання із її заробітної плати в сумі 7100,00 грн. та перерахувало вказані суми за реквізитами приватного виконавця. В подальшому вказані реквізити змінились і кошти повертались, а її листи до приватного виконавця з проханням надати нові реквізити для перерахування платежів залишились без відповіді, на телефонні дзвінки приватний виконавець Говоров П.В. не відповідав. В подальшому товариство припинило свою господарську діяльність. Окрім утримань із її заробітної плати, вона , за можливості, здійснювала перерахування коштів на виконання рішення суду за реквізитами приватного виконавця Говорова П.В. , зокрема: 20.07.2020 року - на суму 2000,00 грн.; 13.11.2020 року - на суму 4000,00 грн.; 09.02.2021 року- на суму 2450,00 грн.; 26.07.2021 року- на суму 9900,99 грн. Крім того, приватним виконавцем Говоровим П.В. 01 червня 2020 року була винесена постанова про арешт майна боржника - земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :11:002:0052. Дана земельна ділянка тричі виставлялась на електронні торги, але не була реалізована, при цьому приватний виконавець, в порушенні вимог ст. 61 Закону України " Про виконавче провадження" не запропонував стягувачу залишити нереалізоване нерухоме майно за собою. Все викладене свідчить про те, що вона не ухиляється від виконання рішення суду, а навпаки вчиняє всі можливі дії для його виконання.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович не з`явився. про день та час слухання справи судом повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи 30 вересня 2021 року в його відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності приватного виконавця Говорова П.В.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2019 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 752/16394/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування збитків 116067 (сто шістнадцять тисяч шістдесят сім) гривень 58 копійок, на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень, понесених витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень, понесених витрат на послуги евакуатора в сумі 400 (чотириста) гривень, судові витрати на правову допомогу 13 050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) гривень, судових витрат по сплаті судового збору 1 764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) гривні, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 137 192 (сто тридцять сім тисяч сто дев`яносто дві) гривні 58 копійок.

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича.

01 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62221731 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/16394/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 залишку боргу в сумі 132 811,08 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржникаподати декларацію про доходи та майно. Копію постанови було направлено боржникупоштою з рекомендованими повідомленнями про вручення.

09 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем була винесена постанова про звернення стягнення заборгованості на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копія якоїбула направлена до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМ ДИЗАЙН» для здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 146243, 57 грн.

29 травня 2020 року з боржника ОСОБА_1 було стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 514, 86 грн.

01 червня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника , копії якої з відповідним повідомленням за № 13877 від 01 червня 2020 року направлені до фінансових установ, а саме: AT «Райффайзен банк Аваль», АБ «Укргазбанк», AT «Ощадбанк», AT «ПУМБ», AT « Універсал Банк», AT «Альфа Банк», AT КБ «Приватбанк».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано: земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий номер :11:002:0052 в АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

01 червня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, а саме: був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі: земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :11:002:0052.

03 вересня 2020 року була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно звіту за № 20200903/03 від 03 вересня 2020 року, вартість земельної ділянки, котра належить боржнику - ОСОБА_1 становить 194 010, 00 грн. 04 вересня 2020 року на адресу боржника було направлено повідомлення про результати оцінки вартості майна.

01 червня 2020 року приватний виконавець отримав відповідь з Пенсійного фонду України, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «ПМ ДИЗАЙН» з 25 жовтня 2012 року та зареєстрована в ДПІ Голосіївського району міста Києва.

31 серпня 2020 року приватним виконавцем отримана відповідь АТ КБ «Приватбанк» відповідно до якої фінансовою установою був накладений арешт на рахунки боржника.

04 вересня 2020 року приватним виконавцем Говоровим П.В. було сформовано заявку на реалізацію арештованого майна по ВП № 62221731, та направлено для організації та проведення електронних торгів до ДП «СЕТАМ». Описане та заарештоване майно було виставлено на продаж через ДП «СЕТАМ», однак, у відповідності до протоколів проведення електронних торгів за № 503705 від 28 вересеня 2020 року, № 507052 від 19 жовтня 2020 року, № 510317 09 листопада 2020 року, торги не відбулися (відсутність допущених учасників торгів).

05 листопада 2020 року приватний виконавець отримав відповідь з Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які отримують пенсію. Згідно відповіді Пенсійного фонду України - ОСОБА_1 не отримує пенсійних виплат.

13 січня 2021 року приватним виконавцем Говоровим П.В. на адресу ТОВ «ПМ ДИЗАЙН» була направлена вимога щодо надання інформації про стан виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

13 січня 2021 року приватним виконавцем Говоровим П.В. був направлений запит до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо наявності у боржника - ОСОБА_1 закордонного паспорту. 13 січня 2021 року приватним виконавцем був направлений запит за № 132 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відносно перетину державного кордону України боржником ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області від 13 січня 2021 року за № 131, громадянка України - ОСОБА_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (орган 8079 від 22 липня 2017року) та серії НОМЕР_1 від 13 липня 2018 року (орган, що видав 8079).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби від 13 січня 2021 року, боржник - ОСОБА_1 перетинала державний кордон України на в`їзд та виїзд за період 2020-2021 року 6 разів.

Іншого рухомого та нерухомого майна та грошових коштів у боржника не виявлено.

Відмовляючи в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на те, що приватним виконавцем до подання не надано доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та не доведено можливість виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду. Крім того, матеріали подання приватного виконавця взагалі не містять доказів обізнаності боржника із наявністю виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У свою чергу, згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Даним Законом також встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано також статтею 441 ЦПК України.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Аналізуючи положення ст. 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання приватного виконавця, факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем.

Значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», не означає саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження і не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з вказаним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З наданих до подання доказів вбачається, що приватним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа № 752/16394/16-ц від 27.08.2019 року у виконавчому провадженні № 62221731, а саме: відкрито виконавче провадження, направлено запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, звернуто стягнення на земельну ділянку, яка належить на праві власності боржнику та на заробітну плату боржника.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на те, що в копіях матеріалів виконавчого провадження, які надані приватним виконавцем до суду першої інстанції разом з поданням, відсутні докази направлення на адресу боржника та отримання останнім викликів до державного виконавця, відсутні докази отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну плату.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження № 62221731 вбачається також, що належна на праві власності боржнику ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер :11:002:0052 в АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд була виставлена приватним виконавцем на електронні торги, які відбувались тричі, проте не була реалізована з огляду на відсутність допущених учасників торгів. 11.11.2020 року приватний виконавець Говоров П.В. направив на адресу стягувача ОСОБА_2 повідомлення про те, що на третіх електронних торгах 09.11.2020 року майно не було реалізоване та відповідно до вимог ст. 61 Закону України " Про виконавче провадження" запропонував стягувачу залишити за собою нереалізоване майно. Відповіді стягувача на вказане повідомлення матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, з наданих до відзиву на апеляційну скаргу виписок АТ ПриватБанк щодо платежів ТОВ ПМ Дизайн, в якому працювала ОСОБА_1 , за період з 01.04.2019 року по 31.03.2021 року вбачається, що з доходу ОСОБА_1 за жовтень 2019 року була здійснена виплата по виконавчому провадженню № 60239190 від 10.10.2019 року в сумі 788,90 грн.; з доходу за листопад 2019 року- здійснена виплата на суму 788,90 грн.; виплати в сумі 788,90 грн. були здійснені із заробітної плати боржника у грудні 2019 року, у січні, лютому та у серпні 2020 року; в червні 2020 року із заробітної плати боржника було здійснено виплати за березень, квітень та травень 2020 року у сумі 2 366,70 грн. Всього було сплачено платежів із заробітної плати боржника у ТОВ ПМ Дизайн на суму 7100,10 грн. Також боржником особисто було здійснено перерахування коштів на виконання рішення суду за реквізитами приватного виконавця Говорова П.В. , зокрема: 20.07.2020 року - на суму 2000,00 грн.; 13.11.2020 року - на суму 4000,00 грн.; 09.02.2021 року - на суму 2450,00 грн.; 26.07.2021 року - на суму 9900,99 грн. Всього на суму 18 350,99 грн.

З аналізу приписів статті 81 ЦПК України у системному зв`язку з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що саме на державного ( приватного) виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано. Навпаки, з матеріалів справи вбачається часткове виконання боржником рішення суду та поступове зменшення суми стягнутої заборгованості.

Наявність у боржника ОСОБА_1 закордонного паспорту не свідчить про її намір залишити Україну з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України.

За таких обставин колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції про те, що приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Колегією суддів враховується також те, що свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Врахувавши вказані вище обставини справи та норми закону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за рішенням суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий: Судді: