Ухвала

05 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 757/4299/14

провадження № 61-4353св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Сергія Михайловича на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 77.1/АА-00732.08.2 врозмірі 15 221,57 доларів США та 3 339 695,09 грн, з яких: 15 181 доларів США - тіло кредиту; 40,57 доларів США - проценти; 3 322 637,63 грн - пеня; 17 057,46 грн - 3 % річних від суми простроченої заборгованості.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 05 червня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 77.1/АА-00732.08.2 в сумі 15 221,57 доларів США (тіло кредиту та проценти), 3 339 695,09 грн (пеня та 3 % річних), а також - 3 654 грн судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 05 червня 2018 року в частині стягнення з поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У грудні 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення відмовлено.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року - без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, а справу направити на новий апеляційний розгляд, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Печерського районного суду міста Києва.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Сергія Михайловича на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року призначити до судового розгляду Верховного Суду ускладі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко