Справа №591/6096/21
Провадження № 4-с/591/48/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Зарічний відділ державної виконавчої служби в м. Суми Північно-східного міжрегіонального управіння міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року АТ «Сумиобленерго» звернулося до суду з вказаною скаргою на дії державного виконавця, у якій просить:

- поновити строк для подання скарги на незаконні дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюка Василя Васильовича;

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюка Василя Васильовича щодо винесення повідомлення від 25 травня 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25 лютого 2021 року, виданого зарічним районним судом м. Суми у справі № 591/8102/20;

- скасувати повідомлення від 25 травня 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25 лютого 2021 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми в справі № 591/8102/20.

Скарга мотивована тим, що 22 грудня 2020 року Зарічним районним судом м. Суми було видано судовий наказ по справі № 591/8102/20 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергії в сумі 491 грн 64 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі 210 грн 20 коп. 16 березня 2021 року вказаний виконавчий лист АТ «Сумиобленерго» пред`явило на примусове виконання до Зарічного ВДВС м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Згодом, 29 липня 2021 року відповідно до відомостей із реєстру «Автоматизована система виконавчого провадження» АТ «Сумиобленерго» стало відомо, що державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу. 29 липня 2021 року АТ «Сумиобленерго» подало до запит на отримання інформації, з якого дізналося про повернення даного виконавчого документу стягувачу без виконання.

Так, 25 травня 2021 року старшим державним виконавцем Матюк В.В. було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що виконавчий лист не містить реєстраційний номер облікової картки платника податку або серії та номеру паспорта боржника.

У той же час, АТ «Сумиобленерго» не отримувало повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання та виконавчий лист.

Зазначає, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Посилаючись на вказані обставини, просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною скаргою та призначено справу до судового розгляду на 06 вересня 2021 року.

06 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд скарги відкладено до 28 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення боржника про дату, час і місце розгляду справи.

У відзиві на скаргу Зарічний відділ державної виконавчої служби в м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що твердження стягувача, що він не отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та оригінал виконавчого документу не відповідають дійсності, оскільки відповідно до трекінгу відстеження на Укрпошті дане повідомлення було ним отримано. Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25 травня 2021 року неможливо, тому що оригінал виконавчого документа знаходиться у позивача, так як повідомлення № 48053 від 25 травня 2021 року разом з оригіналом виконавчого документу направлено рекомендованим поштовим відправленням стягувачу за адресою: м. Суми, вул. І.Сірка буд. 7. Відповідно до трекінгу № 569 відстеження на Укрпошті дане повідомлення отримано. Виконавче провадження повинно містити оригінал заяви про відкриття, а також оригінал виконавчого документа згідно Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 29-31).

У поданих до суду поясненнях скаржник АТ «Сумиобленерго» вважає необґрунтованими аргументи Зарічного відділу державної виконавчої служби в м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про належне повідомлення стягувача про результати розгляду заяви про прийняття виконавчого документа до примусового виконання, так як оригінал виконавчого документа № 591/8102/20 від 25 лютого 2021 року, що був виданий в одному екземплярі, повернувся до стягувача без виконання лише 01 вересня 2021 року, тому АТ «Сумиобленерго» ніяк раніше не могло отримати вищевказаний виконавчий документ (а.с. 41-42).

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Від представника стягувача АТ «Сумиобенерго» - Хвостик Я.С. надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримує у повному обсязі. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, проте їх неявка відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюком В.В. складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний номер боржника та номер і серія паспорта (а.с. 3).

У відповіді від 12 серпня 2021 року Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомив АТ «Сумиобленерго» про те, що 25 травня 2021 року державним виконавцем Матюком В.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вказане повідомлення стягувач отримав 16 серпня 2021 року (а.с. 4).

Крім того, 01 вересня 2021 року АТ «Сумиобленерго» отримало засобами поштового зв`язку повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 43-46).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19) та від 29 квітня 2021 року у справі № 686/3941/19 (провадження № 61-13029св20).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункт 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьев проти України» за заявами № 17160/06 та № 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Виходячи з матеріалів справи, оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання АТ «Сумиобленерго» отримало 16 серпня 2021 року (а.с. 4).

У зв`язку із зазначеним, суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що йому стало відомо про незаконні дії державного виконавця Матюка В.В. 16 серпня 2021 року, отже клопотання про поновлення строку для подання скарги підлягає задоволенню, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, відсутність у судовому наказі від 25 лютого 2021 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми у справі № 591/8102/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сумиобленерго» заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 491,64 грн та судового збору в сумі 210,20 грн реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника і серії та номеру паспорта не є безумовною підставою для повернення цього виконавчого документа без прийняття до виконання.

Таким чином, дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюка В.В. щодо винесення повідомлення від 25 травня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю в ньому вищевказаних реквізитів порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Отже, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 263, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити Акціонерному товариству «Сумиобленерго» строк для подання скарги на незаконні дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюка Василя Васильовича.

Скаргу Акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюка Василя Васильовича щодо винесення повідомлення від 25 травня 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25 лютого 2021 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми у справі № 591/8102/20.

Скасувати повідомлення від 25 травня 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25 лютого 2021 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми у справі № 591/8102/20.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Стягувач: Акціонерне товариство «Сумиобленерго», адреса: м. Суми, вул. Івана Сірка, буд. 7, .

Боржник: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суб`єкт оскарження: державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Матюк Василь Васильович, адреса: м. Суми, пр-т Курський, 6.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова