Справа № 635/2980/21
Провадження № 2/635/2461/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Савченко В.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ТОВ «Електропівденатоммонтаж»,

представник відповідача адвокат Гордеюк Олександр Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку з часом уточнив, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж», в якій просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 43237,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував з відповідачем у трудових правовідносинах з 28.09.2010 по 29.01.2021. З 03.08.2015 перебував на посаді начальника відділу постачання та отримував заробітну плату у розмірі згідно з штатним розкладом підприємства. 29.01.2021 позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади начальника відділу постачання, на якій перебував з 03.08.2015. В порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, в день звільнення позивача 29.01.2021, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив плату належних коштів. Враховуючи факт затримки розрахунку з позивачем, відповідач додатково має виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв`язку з проведенням розрахунку з позивачем лише 20.04.2021, ОСОБА_1 вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» повинно сплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Генеральним директором ТОВ «Електропівденатоммонтаж» надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив у позові відмовити частково зменшивши суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до місячного розміру мінімальної плати в сумі 6000 грн. Зазначив, що заробітна плата за розрахунковий період листопад 2020-грудень 2020 року без урахування днів відпустки склала 32427,97 грн, кількість фактично відпрацьованих днів 42, а тому середня заробітна плата ОСОБА_1 складає 772,09 грн. Посилався на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц як на підставу для зменшення суми до стягнення з метою дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця. Повідомив, що насправді розрахунок позивача проводився періодично з 29.01.2021 по 20.04.2021 та за вказаний період загалом сплачено 38658,77 грн.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що згідно з «Порядком обчислення середньої заробітної плати», Постанови Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995 р №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Позивач провів обчислення за розрахунком невірно, бо розрахунковий період для обчислення середнього заробітку був взятий з січня (останнього місяця роботи). Просив також зауважити, в своїй позовній заяві позивачем було акцентовано, що розрахунок середнього заробітку було проведено орієнтовно. В свою чергу відповідач умисно ухиляється від надання належних відповідей і розгляду звернення позивача, яке згідно ЗУ "Про звернення громадян" направлено позивачем 29.03.2021р і отримано відповідачем 01.04.2021 р., в якому позивач просив надати відповідні розрахунки і відповіді для проведення вірного розрахунку середнього заробітку. Згідно розрахункового листка за грудень 2020р., позивачу було нараховано 27181,27 грн., оклад за відпрацьований 21 робочий день -9259,09 грн.,доплата за інтенсивність - 1428,88 грн.,щомісячна премія-15440,00 грн.,заохочення до свята - 700,00 грн., відпускні за 1 день -353,30 грн. Заробітна плата за розрахунковий період - листопад, грудень 2020 року, без урахування відпустки складає - 32427,97, кількість фактично відпрацьованих робочих днів - 42 дні. Середньоденна заробітна плата позивача складає 772,09 грн. Враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду минуло 56 робочих днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає з урахуванням утримань 43237,04 грн. Позивач вважає, що його працевлаштування не звільняє відповідача від відповідальності згідно зі статтею 47 Кодексу. Крім того, позивач має дві дитини - ОСОБА_2 , 2001 року народження, та ОСОБА_3 , 2011 року народження. Відповідачем за період 01.01.2020 р. по 20.04.2021 р. порушені строки перерахування нарахованих аліментів, які позивач сплачує на старшого сина ОСОБА_2 . Молодший син ОСОБА_3 2011 року народження 22.02.21 р, потрапив до лікарні, де йому була проведена операція. Також ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна бабуся ОСОБА_4 , всі витрати на поховання лягли на позивача.

Генеральним директором ТОВ «Електропівденатоммонтаж» надано заперечення проти відповіді на відзив, в яких останній зауважив, що при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника мають бути враховані розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.04.2021 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2021 витребувано докази.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2021 витребувано докази.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував частково, посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював в ТОВ «Електропівденатоммонтаж» з 28.09.2010 по 29.01.2021.

З 03.08.2015 ОСОБА_1 перебував на посаді начальника відділу постачання.

29.01.2021 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади начальника відділу постачання ТОВ «Електропівденатоммонтаж» відповідно до наказу №8/к від 26.01.2021.

На день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати, компенсацій тощо становила 37 158,77 грн. та складалась із:

-заробітної плати за вересень 2020 року в сумі 1825,00 грн.;

-заробітної плати за жовтень 2020 року в сумі 3327,67 грн.;

-заробітної плати за листопад 2020 року в сумі 3325,00 грн.;

-заробітної плати за грудень 2020 року в сумі 16 138,88 грн.;

-заробітної плати за січень 2021 року в сумі 12 542,22 грн.

Викладені обставини підтверджуються додатком до особового рахунку ОСОБА_1 , наданий відповідачем.

Відповідно до виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , заборгованість відповідача перед позивачем погашалась відповідачем частинами у період з 29 січня 2021 року до 20 квітня 2021 року, а саме: 29.01.2021 - 1500 грн; 12.02.2021 1825 грн;22.02.2021 3327,67 грн; 22.02.2021 3325 грн; 30.03.2021 12542,22 грн;20.04.2021 16138,88 грн.

Згідно розрахункового листка за листопад 2020 р. ОСОБА_1 було нараховано 5600,00 грн., а саме: оклад за 21 робочий день - 4850,00 грн.; доплата за інтенсивність - 750,00 грн.

Згідно розрахункового листка за грудень 2020 р. ОСОБА_1 було нараховано 27181,27 грн., а саме: оклад за 21 робочий день - 9259,09 грн.; доплата за інтенсивність -1428,88 грн.; щомісячна премія - 15440,00 грн.; заохочення до свята - 700,00 грн.; відпускні за 1 день- 353,30 грн.

При обчисленні середньої заробітної плати не враховуючи виплати за час щорічної і додаткової відпусток за період листопад 2020 року- грудень 2020 року без урахування днів відпустки склала 32 427,97 грн. Кількість фактично відпрацьованих робочих днів - 42 дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 772,09 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.05.2021 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії договору №749 від 04.08.2018 та додаткової угоди від 04.08.2018, укладеним між ОСОБА_1 та НТУ «ХПІ», ОСОБА_2 навчається у НТУ «Харківський політехнічний університет» за контрактом, вартість навчання за 1 семестр складає 6780 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.12.2011, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1062, ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 22.02.2021 по 01.03.2021 в КНП «Чугуївська центральна районна лікарня ім.Кононенка» з діагнозом К35.3 Гострий флегмонозний апендицит, місцевий серозний перитоніт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , бабуся позивача. Витрати на поховання за актом №002342 КП «ритуал» ХМР склали 37158,77 грн.

Згідно з довідкою №288 від 03.08.2021, виданою ТОВ «Черноморенергоспецмонтаж», ОСОБА_1 з 08.02.2021 працює на посаді майстра електромонтажних робіт згідно наказу №18-К від 05.02.2021 з посадовим окладом 8100 грн.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про повне задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Як встановлено судом, позивач звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України 29 січня 2021 року.

На день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати, компенсацій тощо становила 37 158,77 грн. та складалась із:

-заробітної плати за вересень 2020 року в сумі 1825,00 грн.;

-заробітної плати за жовтень 2020 року в сумі 3327,67 грн.;

-заробітної плати за листопад 2020 року в сумі 3325,00 грн.;

-заробітної плати за грудень 2020 року в сумі 16 138,88 грн.;

-заробітної плати за січень 2021 року в сумі 12 542,22 грн.

Вказана заборгованість погашалась відповідачем частинами у період з 29 січня 2021 року до 20 квітня 2021 року, коли було здійснено повний розрахунок.

Таким чином, період прострочки погашення вказаної заборгованості складає 56 днів. Середньоденний заробіток позивача на час звільнення складав 772,09 грн., що за 56 днів становить 43 237,04 грн.

Позивачем надано докази того, що у вказаний період він перебував у скрутному матеріальному становищі і потребував коштів, оскільки має родину дружину, двох дітей, старший з яких навчається у НТУ «Харківський політехнічний університет» за контрактом, вартість навчання за 1 семестр складає 6780 грн.; крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача, і він поніс витрати на поховання.

Окрім вказаних обставин, суд також враховує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 29.01.2021 у сумі 37 158,77 грн. складалась із заборгованості, яка тривала з вересня 2020 року, тобто протягом чотирьох місяців до дня звільнення.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц сформульовано правову позиції щодо зменшення суми відшкодування на підставі статті 117 КЗпП України.

Зокрема, вказано, що Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням N 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

91.1. Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

91.2. Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

91.3. Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

91.4. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи наведені вище критерії, виходячи з вимог розумності і справедливості, а також враховуючи баланс інтересів сторін, суд вважає суму відшкодування, про яку просить позивач, справедливою і співмірною із сумою заборгованості відповідача перед позивачем.

З наведених підстав суд відхиляє посилання відповідача в обгрунтування необхідності зменшення суми компенсації на нетривалий строк прострочки виплати заробітної плати, тяжкий фінансово-економічний стан підприємства відповідача та відсутність суттєвих майнових втрат позивача через те, що майже відразу після звільнення від влаштувався на нову роботу. Вказані доводи відповідача висновків суду про справедливий розмір компенсації, про яку просить позивач, не спростовують.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 43237 (сорок три тисячі двісті тридцять сім) гривень 04 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж», місце реєстрації: м.Харків, вул.Мироносицька, б.16,.

Повний текст рішення складено 04.10.2021.

Суддя Д.М. Савченко