Провадження № 2/760/213/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В., Федоренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом громадської організації «Українська асоціація студентів» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Громадська організація «Українська асоціація студентів» звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про часткову відмову від позову від 26.05.2021 р., просить визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ГО «Українська асоціація студентів», інформацію, поширену ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook на вебсторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 за змістом якої громадська організація «Українська асоціація студентів» «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» та зобов`язати ОСОБА_1 оприлюднити у життєписі своєї особистої сторінки у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_1 » (ІНФОРМАЦІЯ_5) резолютивну частину судового рішення упродовж 3 днів з дня набрання ним законної сили.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13 год. 27 хв. Відповідач, із використанням свого облікового запису у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_1 » розмістив під дописом на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 коментар наступного змісту:

« ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) Шановний лідер ГО УАС, що рекомендує іншим ОСС (студсамоврядуванню) бути «органими» і не отримувати 0,5 відсотка фінансування на студентів, з аргументами що студенти гірше витратять гроші на себе ніж корупційна адміністрація ВУЗів. При цьому ваша го гранти сама отримує, не цурається і не боїться відповідальності, при цьому має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень. (пошук у гуглі допомагає) Дякую за повчання та увагу до діяльності #НМРУ. Доречі проект УАС також подані на конкурси, це можна сприймати як відмову від транспартності перед студентами України? В рамках моніторингу конкурсів проектів для мол. го та патріотичного виховання пропонуємо усім студентам приєднатись та промоніторити улюблену го на 1,2 мільйони студентів, хто ніколи не завищує цифри репрезентативності, або інші організації учасники конкурсу».

Твердження про те, що позивач «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» було поширено у мережі Інтернет, а саме шляхом розміщення коментаря до допису на публічно доступній сторінці у соціальній мережі Facebook, в наслідок чого ця інформація стала публічно доступною і була повідомлена невизначеному колу осіб - користувачам мережі Інтернет.

Зазначена інформація, на думку представника позивача, стосується конкретної юридичної особи - громадської організації «Українська асоціація студентів», оскільки поширюючи вказане твердження у коментарі відповідач безпосередньо зазначив абревіатуру («ГО УАС»), яка відповідає скороченому найменуванню позивача, а вислів «ваша го» стосується тієї самої організації. Це також підтверджується і тим, що відповідний коментар відповідача був відповіддю на коментар ОСОБА_2 (розміщений із використанням облікового запису у соціальній мережі Facebook «ОСОБА_2»), який є віце-президентом з питань міжнародного співробітництва громадської організації «Українська асоціація студентів». Таким чином, на думку представника позивача, виходячи із звичайного розуміння смислу тексту коментаря відповідача, не можна дійти іншого висновку, окрім того, що таке твердження стосується безпосередньо позивача.

При цьому, на думку представника позивача, таке твердження не відповідає дійсності. У цьому твердженні відповідач стверджує, що позивач «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень», яке є фактичним твердженням. Його аналіз свідчить про те, що у ньому ідеться про нібито існування кримінальних проваджень («справ»), які розслідуються Службою безпеки України щодо певних корупційних правопорушень «на мільйони гривень», у яких задіяний позивач.

Однак, поширюючи це твердження, відповідач надав перекручену і неповну інформацію, що також зумовлює недостовірність цього твердження. Так, Солом`янським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012676 від 01.11.2017 р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 191 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. Сам позивач у вказаному кримінальному провадженні має статус потерпілого. Таким чином, інформація щодо кримінального провадження була поширена відповідачем неповно, без вказання конкретних обставин, які складають його фабулу, що призвело до фактичного викривлення цієї інформації та створення хибного уявлення про те, що позивач безпосередньо задіяний у певних корупційних правопорушеннях. З цих підстав, на думку представника позивача, це твердження також є недостовірним.

Поширення твердження позивача порушує особисте немайнове право позивача, а саме право на недоторканість ділової репутації.

Крім того, на думку представника позивача, обліковий запис « ОСОБА_1 » у соціальній мережі Facebook належить саме позивачу, при цьому посилається на призумцію, за якою ім`я, зазначене в обліковому записі у мережі Facebook, відповідає дійсному імені особи, яка ним користується, а відтак усі дії, вчинені від імені цього облікового запису, мають вважатись такими, що вчинені відповідною особою.

Таким чином, на думку представника позивача, належним способом захисту немайнового права позивача є визнання твердження «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» недостовірним, і зобов`язання відповідача оприлюднити у життєписі своєї особистої сторінки у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_1 » резолютивну частину судового рішення упродовж 3 днів з дня набрання ним законної сили.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.12.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 04.01.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі.

03.05.2019 р. від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона повністю заперечує проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим у зв`язку з наступним.

Позивачем не було доведено належності облікового запису у соціальній мережі «Facebook», з якого нібито було поширено оспорюваний коментар, саме відповідачу.

Щодо оспорюваного твердження, зазначає, що воно навмисно вирвано позивачем із контексту повідомлення. Вираз «має справи в сбу щодо корупції» не містить жодної вказівки саме на позивача, не може означати участь позивача у вчиненні корупційних злочинів, оскільки вітчизняне кримінальне законодавство не розглядає юридичну особу як суб`єкта злочину, в тому числі корупційного, а частина вислову «на мільйони гривень» не містить жодних фактичних даних, є гіперболою та перебільшенням. Таке твердження є лише оціночним судженням та не має жодного відношення до конкретних фактів. Поширені відповідачем висловлювання є його особистою позицією, виразом оціночного характеру та висловленням особистих поглядів відповідача, і, відповідно не можуть бути підставою для їх спростування.

Позивачем не наведено пояснень щодо того, яким саме чином вказана у оспорюваному коментарі інформація принизила чи могла принизити ділову репутацію позивача - громадської організації.

Крім того вважає, позивач є юридичною особою, яка має публічний характер діяльності і до якої може бути застосована критика, межі якої щодо публічних осіб є більш широким, ніж до пересічних громадян.

Також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не відповідає чинному законодавству та не сприяє відновленню порушених прав позивача у випадку встановлення судом факту такого порушення, оскільки спростування недостовірної інформації має відбуватись в той же спосіб, у який вона була поширена. Натомість вимоги позивача щодо розміщення відповідачем тексту наведеного змісту на власній обліковій сторінці в соціальній мережі «Facebook» не є тим самим способом, у який була поширена інформація.

Отже, на думку представника відповідача, зважаючи на зміст доводів позовної заяви, висловлювання відповідача, на які посилається позивач, не місять жодних фактичних даних, а становлять лише твердження, що не можуть бути витлумачені як такі, що місять фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, і не можуть бути перевірені на предмет їх достовірності, тому на підставі ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» їх можна трактувати як оціночні судження.

Таким чином, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованим, вищевказані спірні відомості не були твердженнями, що порочать ділову репутацію позивача, оскільки при відсутності повного найменування позивача не дозволяють конкретизувати особу, відомості про яку поширені. При цьому, спірні відомості місять оціночні судження відповідача, які будучи вираженням його суб`єктивної думки, не може бути предметом судового захисту.

27.05.2019 р. від представника позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якому він повністю заперечує проти аргументів представника відповідача. Зокрема зазначає, що належність облікового запису саме відповідачу презюмується, оскільки всі дії, вчинені із використанням облікового запису у соціальній мережі «Facebook» під іменем певної особи, слід вважати вчиненими саме цією особою, якщо не було доведено зворотне. При цьому, у відзиві на позовну заяву представником відповідача неодноразово вживаються висловлювання, які свідчать про визнання авторства відповідача щодо спірних тверджень.

Крім того вказує, що чинне кримінальне законодавство передбачає можливість застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб, зокрема у випадках вчинення уповноваженою особою юридичної особи певних злочинів від її імені та в її інтересах. Також вважає, що вислів «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» виходячи із його звичайного розуміння не може мати іншого значення аніж те, про яке ішлося у позовній заяві. При цьому таке твердження не містить будь-якої критики або оцінки. Воно містить твердження про факт і не може бути витлумачено в будь-який інший спосіб.

Також вважає, якщо аргументи відповідача і зводяться до ширшої можливої критики позивача як публічної організації, о такий аргумент не спростовує позовних вимог щодо визнання певних фактичних тверджень, які не мають характеру оцінки чи критики, недостовірними.

27.05.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги.

04.06.2019 р. від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.06.2021 прийнято відмову від позову представника позивача Громадської організації «Українська асоціація студентів» - М.І.Євстіфеєва в частині позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію, інформації, що «Громадська організація «Українська асоціація студентів» рекомендує іншим ОСС (студсамоврядуванню) не отримувати 0,5 відсотка фінансування на студентів, з аргументами що студенти гірше витратять гроші на себе ніж корупційна організація ВУЗів».

В судовому засіданні представник позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та надані докази.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченні на відповідь на позов та наданих доказах.

Заслухавши пояснення учасників процесу та покази свідків, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до експертного висновку від 01.02.2019 р. № 19/2019-ЕВ-ЦК, 23.01.2019 р. консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. із використанням облікового запису у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_1 » було розміщено під дописом на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 коментар наступного змісту: « ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) Шановний лідер ГО УАС, що рекомендує іншим ОСС (студсамоврядуванню) бути «органими» і не отримувати 0,5 відсотка фінансування на студентів, з аргументами що студенти гірше витратять гроші на себе ніж корупційна адміністрація ВУЗів. При цьому ваша го гранти сама отримує, не цурається і не боїться відповідальності, при тому має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень. (пошук у гуглі допомагає) Дякую за повчання та увагу до діяльності #НМРУ. Доречі проект УАС також подані на конкурси, це можна сприймати як відмову від транспартності перед студентами України? В рамках моніторингу конкурсів проектів для мол. го та патріотичного виховання пропонуємо усім студентам приєднатись та промоніторити улюблену го на 1,2 мільйони студентів, хто ніколи не завищує цифри репрезентативності, або інші організації учасники конкурсу».

Представник позивача вважає, що поширена відповідачем у зазначеній публікації інформація стосується громадської організації «Українська асоціація студентів», є недостовірною та порочить ділову репутацію позивача.

Конституція України гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Основоположні гарантії щодо свободи вираження поглядів закріплені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція).

У відповідності до ст. 10 Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно сталої судової практики Європейського суду з прав людини, свобода вираження поглядів складає одну з фундаментальних основ демократичного суспільства, являється важливою умовою для його прогресу і для самореалізації кожної людини.

Конституція України визначає, що Україна є правовою державою, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст.ст. 1, 8).

Частина друга ст. 34 Конституції України встановлює, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За змістом статті 10 Конвенції, кожен, хто користується свободою слова, приймає на себе певні обов`язки і відповідальність, які залежать від конкретних обставин, в яких діє той, хто поширює інформацію, а також від використовуваних для цього засобів.

За визначенням ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з частиною першою статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Статтею 94 цього Кодексу передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Отже, за змістом статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене частиною першою статті 277 цього Кодексу, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п. 15).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При вирішення спору суд керується положенням ч. 3 ст. 2 ЦПК України, якою передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність.

Статтею 12 ЦПК України у частинах другій, четвертій визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно правил установлених ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права /п. 18/.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили, що знайомі з ОСОБА_1 , який обіймав посаду голови Громадської спілки «Національна молодіжна рада України», неодноразово спілкувались з відповідачем в соціальній мережі Facebook, відповідач має сторінку « ОСОБА_1 ».

Здійснивши аналіз матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, що коментар «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» стосується громадської організації «Українська асоціація студентів» ().

На переконання суду інформація, викладена в даному коментарі, не дає можливості однозначно ідентифікувати згадану у ній юридичну особу як позивача у справі.

Докази які доводять протилежне у розпорядженні суду відсутні. Таким чином доводи позивача про те, що інформація, поширена відповідачем в оспорюваній публікації, стосується його особи ґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд вважає, що вищевказаних обставин справи достатньо для висновку про відсутність юридичного складу правопорушення, яке є підставою для захисту порушеного права у спосіб, передбачений ст. 277 ЦК України, оскільки у даному випадку позивачем не доведений факт поширення відповідачем інформації, яка стосується його особи, як необхідний елемент юридичного складу такого правопорушення.

Разом з цим, позивачем не доведено і інших обставин, які утворюють юридичний склад вказаного правопорушення.

З твердження відповідача у коментарі «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» вбачається, що дане твердження було опубліковано в форматі висловлювання власної думки відповідача в формі припущень.

Інформація, приведена відповідачем, не містить відомостей, виражених у формі тверджень щодо позивача, як громадської організації, що принижують ділову репутацію останньої з точки зору закону, моралі та звичаїв, які можуть бути об`єктом моральної оцінки членів суспільства.

Висловлені відповідачем відомості за ознакою відсутності у ній фактичних даних, є відтворенням власного суб`єктивного уявлення.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи. Або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню. Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У своїх рішеннях Європейським судом з прав людини наголошено про необхідність врахування критерію пропорційності, а також обґрунтованості обмеження.

При вирішенні даної категорії спору необхідно враховувати розуміння відомостей фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать особу, розмежовувати такі відомості від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених відповідачами в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова.

Як зазначалося вище, відповідачем у вказаному коментарі не було висловлено чіткого твердження, що б свідчило про висвітлення діяльності позивача з негативної точки зору та шкодило б його репутації, як громадській організації.

Таким чином, така оцінка є вираженням суб`єктивної думки відповідача, тобто є не твердженням, висловленим особисто про факт, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками від цієї інформації. Суд вважає, що висловлювання відповідача є оціночними судженнями, а не розповсюдженням щодо позивача недостовірних та дискредитуючих відомостей у формі твердження.

Суд, таким чином, приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог позивача про захист ділової репутації шляхом спростування інформації, поширеної в оспорюваній публікації, оскільки позивачем не доведено наявність юридичного складу правопорушення, необхідного для застосування спеціального способу захисту, визначеного ст. 277 ЦК України, - спростування недостовірної інформації, питання про застосування якого порушено позивачем у межах даного провадження.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 91, 94, 277, 302 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову громадської організації «Українська асоціація студентів» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.