Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3783/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку майна придбаного в шлюбі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку майна придбаного в шлюбі.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 15 травня 2010 року до 24 травня 2021 року ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

За час спільного проживання у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 липня 2011 року подружжя придбало житловий будинок, який розташований на земельній ділянці для обслуговування цього будинку пл. 0.25 га з кадастровим номером: :00:002:0105, по АДРЕСА_1 , Нормативна грошова оцінка земельної ділянки пл. 0.2500 га для обслуговування будинку становить 260 932.58 гривень.

Позивач зазначає, що спірний будинок разом із земельною ділянкою для його обслуговування є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позивач має право власності на 1/2 частку цього майна.

Позивач в судове засідання не з`явився ,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що з 15 травня 2010 року і до 24 травня 2021 року ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 (а.с.12).

За час спільного проживання у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

12 липня 2011 року ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі х ОСОБА_1 , придбала житловий будинок, який розташований на земельній ділянці для обслуговування цього будинку пл. 0.25 га з кадастровим номером: :00:002:0105, по АДРЕСА_1 , Житловий будинок має загальну корисну площу 76.1 кв.м., в тому числі житлову 41.6 кв.м. Будинок складається з 2-х жилих кімнат площами 20.0 кв.м. та 21.6 кв.м., веранди пл. 10.5 кв.м., комори пл. 7.8 кв.м., кухні пл. 16.2 кв.м. Інвентаризаційна вартість будинку станом на 01 липень 2021 року становить суму 66594 /шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири / грн. (а.с.13-17).

Житловий будинок має загальну корисну площу 76.1 кв.м., в тому числі житлову 41.6 кв.м. Будинок складається з 2-х жилих кімнат площами 20.0 кв.м. та 21.6 кв.м., веранди пл. 10.5 кв.м., комори пл. 7.8 кв.м., кухні пл. 16.2 кв.м. Інвентаризаційна вартість будинку станом на 01 липень 2021 року становить суму 66594 /шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири / грн.(а.с.17)

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки пл. 0.2500 га для обслуговування будинку становить 260 932.58 гривень, що підтерджується Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.07.2021 року 116/416-21. Ціна позову становить суму 163 764 сто шістдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири /гривень, виходячи з вартості 1/2 частки будинку та земельної ділянки (а.с.22).

Спірний будинок разом із земельною ділянкою для його обслуговування є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 2-3 ст. 70 СК, суд може відступити від засади рівності часток лише у випадках недобросовісної поведінки одного з подружжя (у сторону зменшення його частки) або у випадку, якщо з подружжям проживають діти при недостатності аліментів (у сторону збільшення частки). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу, п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 Ул 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» істотними обставинами, що мають значення для справи при вирішення спорів про поділ майна, є випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самотійного заробітку чи доходу.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Предметом поділу є і земельна ділянка пл. 0.2500 га для обслуговування будинку, яка надана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення 14 сесії 6 скликання №197 від 12.04.2012 року Пийтерфолвівської сільради. Державний акт серії ЯК №344401 виданий ОСОБА_2 сільським головою 06.06.2012 року. Приватизована відповідачкою земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя(а.с.23).

31 серпня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії судців Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 738/703/18, провадження № 61-16877св19 (ЄДРСРУ № 91260527) досліджував питання права спільної приватної власності на приватизовану земельну ділянку. У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 ( провадження № 14-325цс18).

Відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є -собистою приватною власністю дружини/ чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна гітянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено.

У період часу з 8 лютого 2011 по 12 червня 2012 р. включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалася спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження №61- 6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18), від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18), від 24 квітня 2020 року в справі № 622/999/16-ц (провадження № 61-1260св19, ЄДРСРУ № 88951940) та від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 (провадження № 61-29004св18, ЄДРСРУ № 91037301).

Таким чином, спірне майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером: :00:002:0105, по АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі.

Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи докази у справі, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1980,65 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною корисною площею 76.1 кв.м., в тому числі житловою 41.6 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною корисною площею 76.1 кв.м., в тому числі житловою 41.6 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки пл. 0.2500 га з кадастровим номером :00:002:0105, для обслуговування будинку по АДРЕСА_1 ,

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки пл. 0.25 га з кадастровим номером: :00:002:0105, для обслуговування будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_3 , понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на суму 1638 гривень, судовий збір на суму 454 грн. за забезпечення позову та 1504.94 гривень - оплату за виготовлення технічного паспорта на будинок у КП "Виноградівське бюро технічної інвентаризації" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Повний текст рішення

складено 05.10.2021 року