справа № 570/2430/21
провадження № 2/570/1042/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку спрощенного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості по кредитному договору, представник позивача ОСОБА_2 у поданій 09 червня 2021 року позовній заяві просить стягнути 36 455 грн. 87 коп. боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Вказаний представник позивача у поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримує повністю.

У поданому 04 жовтня 2021 року відзиві відповідач зазначає, що сума боргу в частині тіла кредиту у розмірі 23 068 грн. 95 коп. не відповідає дійсності, оскільки не може перевищувати кредитний ліміт 18 000 грн., процентна ставка в анкеті-заяві від 01 квітня 2019 року не зазначена. Відповідач стверджує, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані позивачем Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. З покликанням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відповідач зазначає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору позивач дотримався вимог передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. На підставі вищевикладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому до суду клопотанні вказаний представник позивача просить розглянути справу без його участі.

Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористалась правовою допомогою.

Як встановлено судом, 01 квітня 2019 року між сторонами підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 18 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У відповідності до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01 квітня 2019 року станом на 22 грудня 2020 року заборгованість відповідача, на думку сторони позивача, становить 36 455 грн. 87 коп., а саме:

- 23 068 грн. 95 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 13 386 грн. 92 коп. заборгованість за пенею та комісією;

Згідно наданої відповідачем виписки з Українського бюро кредитних історій, актуальної на 01 жовтня 2021 року, сума кредиту становить 18 000 грн. 00 коп., сума прострочення, яка існувала з червня 2019 року по травень 2020 року включно, становить 0 грн. 00 коп.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Отриманню даного кредиту передувало оформлення відповідачем анкети-заяви, в якій вона вказала свої анкетні дані.

Відповідачем не заперечується факт отримання нею від позивача кредитної картки, на яку було встановлено ліміт кредитування на суму 18 000 грн. 00 коп.

Розрахунком заборгованості, наданим стороною позивача, підтверджується виконання договору сторонами, що свідчить про їх добровільне волевиявлення на його укладення. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором в частині погашення заборгованості за наданим кредитом належним чином не виконала, що підтверджується матеріалами справи, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту.

При цьому, судом встановлено, що сторонами у справі не заперечується факт отримання відповідачем ліміту кредитування у розмірі 18 000 грн. 00 коп., натомість сума тіла кредиту, яка заявлена до стягнення позивачем у розмірі 23 068 грн. 95 коп. є необґрунтованою та такою, що не підтверджується наявними у справі доказами.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 18 000 грн. 00 коп.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 13 386 грн. 92 коп. судом встановлено наступне.

У п.8.1. Тарифи у Додатках до розділу ІІ Загальних умов випуску та обслуговування Платіжних карток, наведених у Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи передбачені санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення):

- від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.;

- від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн.;

- від 91 до 120* (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн. + 6,4 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,0001 % річних;

- від 121 (211) дня (до повного погашення) - штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. При цьому діє ставка 0,00001 % річних.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач був ознайомлений саме із вищевказаними Тарифами та Умовами обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на таке.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи розуміла відповідач, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови обслуговування рахунків фізичної особи, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий позивачем Витяг з Умови обслуговування рахунків фізичної особи не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у кредитному договорі відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 18 000 грн. 00 коп., в решті позовних вимог належить відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Позов задоволено на 49,37 % (18 000х100:36455,87).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 120 грн. 70 коп. (2 270х49,37%).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити частково цивільний позов Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 01 квітня 2019 року у розмірі 18 000 грн. 00 коп. за наданим кредитом (тілом кредиту).

У задовленні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" судовий збір в розмірі 1 120 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство "Універсал Банк", , місцезнаходження: вул.Автозаводська, буд. 54/19, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Кушнір Н.В.