Справа № 347/1278/21
Провадження № 2/347/549/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

з участю:

секретаря с/з Рибчук Х.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Григорчук Зореслави Романівни про оскарження дій приватного нотаріуса, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

02.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, покликалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7 . За час спільного проживання вони придбали різне рухоме та нерухоме майно, яке відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. За свого життя чоловік зробив заповітне розпорядження та частину майна заповів своїм онукам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Вона (позивач) відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадковому майні чоловіка. З цього приводу вона звернулася до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні спадщини, з тих підстав, що на нерухоме майно ОСОБА_7 накладено арешт.

Позивач стверджує, що в наявній базі даних ДВС особу ОСОБА_7 не персоніфіковано, та не ідентифіковано при такій реєстрації, а будь-яких інших доказів, зокрема первинних документів, що таке обмеження стосується саме ОСОБА_7 (чоловіка позивача) немає, а відтак відсутня можливість визначити наявність чи законність такого обмеження на даний час.

При цьому позивач стверджує, що згідно довідки начальника Косівського РВ ДВС від 25.05.2021 року, № 13630/20.6-26 у відділі ДВС немає виконавчих документів щодо стягнення боргу з ОСОБА_7 та арешт на нерухоме майно не накладався. Також позивач зазначає, що будь-яке обтяження може існувати до дня виконання певного рішення щодо такого обмеження. Якщо виконавче провадження закрито за його повним виконанням, то припиняється дія обмежень. Оскільки Косівський відділ ДВС надав довідку про те, що незавершених виконавчих проваджень відносно чоловіка позивача немає, так як і немає постанов про накладення арешту на належне йому майно, то нотаріус безпідставно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд постанову нотаріуса Григорчук З.Р. від 29.06.2021 року №02-31/113 про відмову у вчиненні нотаріальної дії скасувати, та зобов`язати нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право власності на належну частку в спільному майні подружжя. Вирішити питання розподілу судових витрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач приватний нотаріус Косівського РНО Григорчук З.Р. ствердила, що 06.10.2020 року дружина спадкодавця ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, як пережилій дружині. Відповідно до отриманої в порядку підпункту 2.3 пункту 2 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 252 421443 від 13.04.2021 року на все нерухоме майно належне ОСОБА_7 , 02.06.2006 року виконавчою службою Косівського РВ ДВС накладено арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 3291722. У зв`язку з запереченням ОСОБА_1 (позивача) щодо наявності арешту на майно її чоловіка, нотаріус звернулася з відповідним запитом до Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з проханням уточнити інформацію про особу майна якої стосується вищевказаний арешт. Згідно листа відповіді № 11410/20.6-26 від 30.04.2021 року у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень та знищенням виконавчих проваджень вони не можуть надати відомостей щодо накладеного арешту та не можуть ідентифікувати особу стосовно якої стосується накладений арешт. 27 травня 2021 року вих. № 02-32/91, нотаріусом було направлено листа до Івано-Франківського обласного нотаріального архіву з проханням надати інформацію чи копії документів, на підставі яких Косівською державною нотаріальною конторою 02 червня 2006 року було внесено інформацію про накладений виконавчою службою арешт до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У відповіді Івано-Франківського обласного нотаріального архіву зазначено, що документи на підставі яких було проведено реєстрацію накладення арешту на нерухоме майно за період з 27 січня 1998 року по 21 грудня 2007 року також знищені.

29 червня 2021 року нотаріусом повторно отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_7 № 263424181, згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - арешт щодо всього нерухомого майна належного ОСОБА_7 не знято.

Відповідач (нотаріус) також зазначила, що наявність зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав арешту на майно ОСОБА_7 виключає можливість видачі нею свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 , оскільки згідно з підпунктом 3.3. пункту 2 глави 11 розділу її Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відкладається до зняття арешту.

Також на думку відповідача, дії виконавчої служби не відповідають вимогам закону Про виконавче провадження, зокрема ст. 40 цього Закону де ідеться про наслідки закінчення виконавчого провадження.

З цих підстав, відповідач просила суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали повністю, та надали пояснення аналогічні письмовим викладеним в позовній заяві.

Відповідач, висловила позицію аналогічну відзиву.

Треті особи на стороні позивача в судове засідання не з`явилися, проте повідомлялися належним чином.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Треті особи: ОСОБА_4 , подала заяву про розгляд справи без її участі; ОСОБА_5 належним чином повідомлялася про розгляд справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для виправлення недоліків.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою приватного нотаріуса Григорчук З.Р. від 29.06.2021 року вих.№ 02-31/113 відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.3-4). Підставою відмови стала інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252421443 від 13.04.2021 року на все нерухоме майно належне ОСОБА_7 (відомості про дату народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній) 02.06.2006 року виконавчою службою Косівського районного відділу ДВС накладено арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 3291722.

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту: тип особи-фізична особа, ПІП - ОСОБА_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 , пошук за - частковим співпадінням встановлено тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3291722. Вказане обтяження зареєстровано 02.06.2006 16:28:22 за №3291722 реєстратором: Косівська районна державна нотаріальна контора. Підставою обтяження є заява про реєстрацію обтяження нерухомого майна 5084, 02.06.2006, власник ОСОБА_7 (а.с.5-6).

Згідно копії дублікату заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Нижньоберезівської сільської ради Івано-Франківської області Ільницькою Марією Степанівною 18.10.2018 року, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0988га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в рівних частинах заповів ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно відповіді начальника Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Йоника І.М. від 25.05.2021 року станом на 25.05.2021 року у відділі на виконанні немає виконавчих документів щодо стягнення боргу з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , жит. смт. Яблунів, та арешт на нерухоме майно Косівським районним відділом ДВС не накладався (а.с.8).

Згідно відповіді начальника Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Йоника І.М. від 30.04.2021 року вих.№ 11410/20.6-26 на запит приватного нотаріуса «.....у зв`язку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень та знищенням виконавчих проваджень неможливо надати інформацію щодо РНОКПП, та дати народження ОСОБА_7 щодо накладення арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 3291722 та ідентифікувати що це одна і та ж особа» (а.с.9).

Згідно відповіді завідувача Державного нотаріального архіву від 08.06.2021 року вих. № 529/01-17 державний нотаріальний архів надати документи, що стосуються накладення 02.06.2006 року арешту на майно ОСОБА_7 не має можливості, оскільки архівна справа „Розпорядження по накладенню і зняттю заборон (арештів) відчуження жилих будинків, квартир, та іншого нерухомого майна" Інд.2-17 за період зберігання 27.01.1998 року по 21.12.2007 року знищена, що підтверджується відповідним актом (а.с.10).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивача права власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, як пережилій дружині, та неможливістю оформити свідоцтво про право власності на дане майно, через наявність накладеного арешту на нерухоме майно.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч.1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно вимог п. п. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, як пережилій дружині. Приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу Григорчук З.Р. було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав наявності арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_7 . При цьому нотаріус з метою встановлення достовірності накладення арешту саме на майно ОСОБА_7 , який був чоловіком позивача ОСОБА_1 зверталася і до Косівського РВ ДВС, і до Державного нотаріального архіву. За результатами отриманих відповідей на свої звернення, приватний нотаріус Григорчук З.Р. була проінформована, про неможливість ідентифікувати, що арешт накладено саме на нерухоме майно ОСОБА_7 , який був чоловіком позивача ОСОБА_1 , а не іншу особу, яка може бути однофамільцем.

При цьому суд констатує той факт, що нотаріус Григорчук З.Р. повністю діяла відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, протилежного судом не встановлено.

В судовому засіданні позивач категорично заперечувала той факт, що на майно її чоловіка коли-небудь накладався арешт, і існування такого факту на даний час створює їй перешкоди реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, як пережилій дружині.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача ОСОБА_1 , що така вправі звернутися до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України, а саме, те, що арешт накладений не на майно її чоловіка, а на майно іншої особи, прізвище, ім`я та по батькові яких збігаються із прізвищем, іменем та по батькові спадкодавця.

Що стосується доводів позивача в частині листа-відповіді від 25.05.2021 року, наданого на заяву ОСОБА_1 , і який за словами позивача, не був взятий до уваги приватним нотаріусом, то суд зауважує, що відповідач (приватний нотаріус Григорчук З.Р.) діяла відповідно до підпункту 2.3. пункту 2 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. В той же час вказаний лист жодним чином не спростовує інформацію надану Косівським РВ ДВС від 30.04.2021 року про неможливість ідентифікувати РНОКПП та дату народження ОСОБА_7 , а також те, чи саме на нерухоме майно ОСОБА_7 , який був чоловіком позивачки накладено арешт.

Вказані обставини на переконання суду підлягають додатковому з`ясуванню та підтвердженню, оскільки саме від встановлення вказаного факту залежить зміна, виникнення чи припинення майнового права позивача.

Також суд звертає приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені врішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач приватний нотаріус Григорчук З.Р., діяла в межах повноважень та у спосіб, що не суперечить Конституції Україні, закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому відмова нотаріуса - правомірна та відповідає вимогам чинного законодавства.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі закону України про нотаріат, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Григорчук Зореслави Романівни про оскарження дій приватного нотаріуса - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04 жовтня 2021 року.

Суддя Ю.С. Кіцула