ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7525/21 Справа № 202/7886/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ по справі № 202/281/18 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначила, що відповідач станом на листопад 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їх дітей у розмірі 82 609,92 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 82 609,92 грн. за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 82 609 грн 92 коп, за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ по справі № 202/281/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10).

Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку від 31.10.2020 року, виданої державним виконавцем Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 82609,92 грн. за період з січня 2018 по жовтень 2020 року (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам станом на 31.10.2020 року становить 82 609, 92 грн, що підтверджується довідкою Індустріальним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені, за період з січня 2018 по жовтень 2020 року (із розрахунку: кількість днів прострочення х сума заборгованості х 1%) станом на дату видачі довідки про розмір заборгованості, складає 489 340,94 грн.

Частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому сума пені не може бути більшою за 82 609, 92 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, оскільки останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Посилання апелянта на те, що позивач не повідомила його про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів, хвороба відповідача та запроваджений на території України карантин не є поважними причинами несплати або несвоєчасної сплати аліментів на утримання дітей, оскільки як позивач, так і відповідач відповідно до закону зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, вказане зобов`язання носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, незважаючи на вищезазначені обставини.

Доводи апелянта щодо неврахування у розрахунку заборгованості по аліментам здійснених ним міжнародних грошових переказів на ім`я позивача за період з травня по листопад 2018 року на загальну суму 550 євро, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані перекази здійснені без зазначення призначення платежу сплата аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти перераховувалися відповідачем в якості аліментів на утримання дітей відповідачем ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи щодо неврахування у розрахунку заборгованості по аліментам коштів від реалізації автомобіля, колегія суддів відхиляє, оскільки з наданого розрахунку вбачаться зарахування вказаної суми.

Таким чином, відповідач, відповідно до вимог ст.ст.77,81 ЦПК України не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: