КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9752/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довгополій А.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О.,

по цивільній справі № 753/17385/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину.

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2020 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якої просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача у розмірі 17 000 грн. на дитину до досягнення нею повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. та додаткові витрати на утримання сина пов`язані з розвитком дитини в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 11 серпня 2014 року до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, не виконує обов`язків батька щодо належного забезпечення та утримання сина, а визначений судом розмір аліментів на даний час є недостатнім для утримання дитини, оскільки витрати на дитину значно зросли, а саме позивачем витрачаються кошти на репетиторів (витрачено 170 000 грн.), оплату секції по боксу (500-1000 грн. на місяць) та навчання в медичному ліцеї (19 000 грн. на рік). На медичні обстеження та консультації лікаря позивачем за рік витрачено 5 000 грн. Відповідач має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Інших дітей на його утриманні немає.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просила рішення скасувати, постановити нове задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважаючи, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема суд не взяв до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01березня 2021 року за яким заборгованість становить 141503,02 грн, а взяв до уваги довідку про заборгованість станом на 01 липня 2019 року, яку вона до суду не надавала, як доказ. Вказувала, що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів розмір аліментів на утримання сина значно зріс, зокрема нею сплачено за навчання сина більше 170 тисяч гривень. Син займається спортом, також вона сама сплачує за навчання сина в медичному ліцеї, що становить більше 19 тисяч гривень в рік. Вона також несе матеріальні витрати на одяг сину, продукти харчування та на його оздоровлення. Крім того, зазначала, що одним із її діагнозів є передраковий стан, що також потребує значних коштів на лікування про що надала довідки. На теперішній час вона не працює і має скрутне матеріальне становище. Суд не взяв до уваги, що відповідач має нерухомість.

ОСОБА_2 з відзивом на апеляційну скаргу не звертався.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Відповідач не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що з 03серпня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Дарницького районного суду від 27 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., та додаткові витрати пов`язані з оплатою розвитку дитини в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 11 серпня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки розрахунку зі сплати аліментів від 01 липня 2019 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01липня 2019 становить 82 501,01 грн.

Відповідно до рентгенологічного дослідження та консультативного висновку травматолога від 03 грудня 2019 року ОСОБА_4 поставлено діагноз ювенільний ідіопатичний грудо-поперековий сколіоз. Призначені: масаж кожні 4 місяці, заняття в басейні, повторний огляд через рік.

ОСОБА_4 навчається в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. 01 вересня 2020 року між ОСОБА_3 та Українським медичним ліцеєм Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця укладено договір № 17/10-Б/2020 про надання додаткової освітньої послуги, відповідно до якого загальна вартість освітньої послуги протягом 2020 - 2021 навчального року становить 19 300,00 грн.

На підтвердження оплати вартості навчання позивачем надано до суду квитанцію від 05 вересня 2019 року на суму 13 000 грн. (призначення платежу додаткові освітні послуги 2019- 2020 навчальний рік) та квитанцію на суму 9 650,00 грн. (призначення платежу оплата за навчання за 1 семестр).

Відповідачем до суду на підтвердження здійснення погашення заборгованості по аліментам надано банківські чеки від 05, 06, 15 січня 2021 року кожний на суму 4 999,00 грн., які сплачені на рахунок Дарницького РВ ДВС.

Згідно даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11 березня 2021року, містяться дані про відсутність інформації щодо доходів ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так, відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При вирішенні питання про зменшення/збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно вказувалось на те, що в ході розгляду справи позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилалася на збільшення витрат в порівняні з витратами, які вона несла на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, проте, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належних доказів, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів, позивачем не надано.Фіскальні чеки, які підтверджують оплату медичних послуг в 2019 році та навчання в ліцеї, тощо є додатковими витратами на дитину.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_3 також потребує лікування, не працює і має скрутне матеріальне становище, в той час як відповідач має у власності нерухомість, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування судового рішення, з огляду на те, що вказані обставини, як і докази на їх підтвердження не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Не була предметом судового розгляду в суді першої інстанції і довідка про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на суму 141 503, 02 гривни станом на 01 березня 2021 року. Дана довідка долучена скаржником лише до апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником причин, що об`єктивно не залежали від неї, для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, не вказано, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття нових доказів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги в частині несення позивачем значних витрат по утриманню неповнолітньої дитини, на думку колегії суддів, зводиться до фактичної незгоди з рішенням суду. Яким уже була надана оцінка з посиланням на докази та доведеність підстав заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: