ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 355/1206/21
провадження № 2-о/753/582/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

з секретарями судового засідання Урус А.С., Береговенко Н.Г.

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи 2 ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи 2 Кріль В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обгрунтована наступним. У 2003 році між заявником та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2017 шлюб між заявником та ОСОБА_3 розірвано. Вказав, що через рік і чотири місяці після народження дитини, ОСОБА_3 поїхала за кордон і з того часу по 10 місяців на рік знаходилась за кордоном - у Китаї та Японії та інших країнах, не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, заробіток витрачала на власні потреби, не опікувалась дитиною, не займалась її вихованням, вела аморальний спосіб життя. З часу впровадження карантину ОСОБА_3 вимушено стала проживати в Україні з малолітньою ОСОБА_4 . В серпні 2021 року заявник забрав свою малолітню дитину на літні канікули до АДРЕСА_1 . З часом заявник звернув увагу, що доньці на телефон приходять у мобільний додаток «Вайбер» смс повідомлення від ОСОБА_5 . Дочка повідомила заявнику, що це співмешканець її матері, до якого вони переїхали жити місяць тому. 18.08.2021 заявником під час огляду телефону дочки було виявлено відео та фото порнографічного характеру. Адвокатом Слободенюк Г.М., в присутності заявника ОСОБА_1 , за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було здійснено огляд телефону малолітньої ОСОБА_4 , про що складено протокол огляду. Оглядом встановлено, що на телефонному пристрої OPPO A15s, модель CPH2179, міститься папка GOOGLE FOTO, до якої є вільний доступ для усіх користувачів телефоном. Проведенням огляду облікового запису встановлено, що у обліковому записі міститься інформація, а саме, що пристрій зареєстрований на ОСОБА_5 та вказана електронна пошта. Дослідженням вмісту сторінки папки GOOGLE FOTO, виявлено відео та фото порнографічного характеру за участю заінтересованих осіб у вказаній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Отже останні причетні до створення, виготовлення, коментування порнографічних відео та фото, в тому числі, можливе спонукання до розповсюдження порнографії малолітнім та спонукання до перегляду таких матеріалів. 19.08.2021 заявник звернувся до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві із заявою про вчинення злочину, яку було зареєстровано за номером СО 55163. 20.08.2021 було вилучено телефонний пристрій малолітньої ОСОБА_4 , як речовий доказ та опитано малолітню дочку.

Заявник вважає, що сукупність вищевказаних обставин свідчить про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 домашнього насильства щодо малолітньої ОСОБА_4 , а тому для забезпечення дієвого та ефективного її захисту просив видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки на строк до 13.02.2030:

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити наближатись на відстань 300 метрів, до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб до досягнення нею повноліття.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме, обмежити спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на одинці, без присутності батька строком на 6 місяців

27.09.2021 в судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 подав письмові заперечення на заяву, в яких вказав наступне. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 648 і 29.09.2020 визначено порядок участі у вихованні доньки, яка проживає з матір`ю. Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-7900/02 від 08.10.2020 підтверджено доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 753/930/20 визначено місце проживання ОСОБА_4 разом із мамою, а з батька стягнуто аліменти. Перебуваючи у батька (Згідно Розпорядження про участь батька) в другій половині серпня 2021 року ОСОБА_4 стала рідше виходити на зв`язок з мамою. Маргарита повідомила, що час від часу з татом їздить до Києва та відвідує невідомих людей, які з нею спілкуються та розпитують різні деталі, розказують як краще їй сказити чи зробити в певній ситуації. В подальшому, з 20-х чисел серпня телефон ОСОБА_4 взагалі відключений по сьогоднішній день, а все спілкування відбувається між мамою та дитиною під наглядом батька. 25.08.2021 стало відомо про наявність заяви про видачу обмежувального припису та розгляд справи 27.08.2021 у Баришівському районному суді м. Києва. 27.08.2021 засідання відбулось, справу передано за підсудністю. 31.08.2021 року за заявою батька (без згоди матері) відповідно до Наказу № 92-у Директором Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 255 з поглибленим вивченням природничо-математичних предметів Дарницького району м. Києва ОСОБА_4 переведено на сімейну (домашню) форму навчання. 01.09.2021 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП та направлено до суду. 20.09.2021 ОСОБА_12 , під протокол зустрічі представників Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 255 з поглибленим вивченням природничо-математичних предметів Дарницького району м. Києва з батьками ОСОБА_4 , ознайомлено з наказом по школі від 16.09.2021 № 100-у, що ОСОБА_4 переведено на денну форму здобуття освіти з 27.09.2021. В період серпень-вересень 2021 року ОСОБА_3 подано безліч звернень, заяв, запитів та скарг з метою забезпечити найкращі інтереси дитини, повернути її у звичний для неї ритм життя та соціалізації. Крім того, ОСОБА_4 (перебуваючи у батька) боїться вийти з дому та щось зробити без дозволу чи погодження з ОСОБА_1 . Сусіди по будинку АДРЕСА_1 бояться та навіть не хочуть говорити про ОСОБА_1 . Подання заяви про видачу обмежувального припису ніщо інше, як один з механізмів для реалізації його плану по відібранню дитини в матері, з невідомих для ОСОБА_3 причин, від чого найбільше страждає ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Додатково вказав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва було визначено місце проживання малолітньої дочки разом з її матір`ю, ОСОБА_3 . Водночас, на даний час дитина проживає разом з ним, його дружиною та його дітьми від другого шлюбу. Дитина не бажає проживати з матір`ю, оскільки остання чинить відносно неї психологічний тиск, залякує, погрожує, що підтверджено висновком психолога. Після спілкування з матір`ю дитина відчуває страх, що може бути розлучена з батьком. Крім того, після спілкування дитини з матір`ю, у дочки виникали істерики, вона тривалий час вночі не могла заснути. Лише після того, як дитина почала проживати разом з ним, вона відчула безпеку та розповіла, що переглядала фото та відео на своєму телефоні, де бачила свою матір та ОСОБА_5 . Раніше не розповідала йому, оскільки їй було соромно зізнатися.

Представник заявника підтримала доводи, що викладені у заяві. Підтвердила, що нею було проведено огляд мобільного телефону малолітньої ОСОБА_4 . Уточнила вимоги заяви, та просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_5 строком на шість місяців.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила, що після ухвалення рішення суду про визначення місця проживання дитини разом із нею, ОСОБА_1 систематично та безпідставно звертається до різних органів державної влади та місцевого самоврядування зі скаргами, заявами, повідомленнями тощо, які в результаті залишаються без задоволення, оскільки є надуманими та безпідставними. З приводу доводів заяви, щодо спонукання ОСОБА_4 до перегляду фото та відео інтимного характеру, категорично заперечувала. Вказала, що з ОСОБА_5 вона фактично перебуває у шлюбних стосунках, вони проживають разом. На день народження її дочки ОСОБА_5 подарував їй мобільний телефон. На прохання ОСОБА_4 , завантажити на мобільний телефон гру, ОСОБА_5 здійснив вхід в свій обліковий запис GOOGLE, оскільки без цього не можливо нічого завантажити з GOOGLE Play Market. Після встановлення гри на мобільному телефоні дочки, ОСОБА_5 здійснив вихід з облікового запису на мобільному телефоні ОСОБА_4 . Вказала, що заявник шляхом підбору або зламу міг здійснити вхід до облікового запису ОСОБА_5 , оскільки такі випадки були встановлені раніше, під час розгляду справи судом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Відео та фото інтимного характеру були здобуті незаконним шляхом ОСОБА_1 , знайдено їх у видалених файлах в папці «Кошик». Також вказала, що за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 Дарницьким УП ГУ НП в м. Києві, була допитана малолітня ОСОБА_4 , яка повідомила, що не бачила на мобільному телефоні відео та фото на яких були зображені вона з ОСОБА_5 . Програмою GOOGLE фото вона не користувалася. Також вказала, що під час розгляду справи щодо визначення місця проживання дитини, спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (далі- Служба), за адресою її проживання проводилося обстеження умов проживання дитини та було встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання, розвитку та навчання. Крім того, спеціалістами Служби було повторно обстежено умови проживання дитини та проведено оцінку рівня її безпеки, під час огляду ознак небезпеки для дитини не встановлено, ОСОБА_4 повідомила, що вдома з мамою вона відчуває себе у безпеці. Просила не враховувати висновок психолога, оскільки він суперечить висновкам Служби та обставинам, які були встановленні при розгляді справи про визначення місця проживання дитини.

Представник заінтересованої особи 2 в судовому засіданні підтримав письмові заперечення та просив у задоволенні заяви відмовити через її безпідставність. Вважав необґрунтованим висновок психолога, що наданий заявником, оскільки судом під час розгляду справи № 753/930/20 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів була опитана малолітня ОСОБА_4 , яка повідомила в судовому засіданні, що їй добре жити з мамою, і вона нічого б не хотіла змінювати, при цьому сказала таку фразу (дослівно): «хочу проживати з мамою вдома, вона робить мене щасливою». Доводи заяви, про вчинення заінтересованими особами будь-якого насильства по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 є нічим іншим, ніж припущенням, які не підтверджуються жодними належними доказами. Також вказав, що суд при розгляді справи № 753/930/20 відхилив скірн-шоти з мережі Інтернет, зокрема, листування позивача з чоловіками та її еротичних фото, наданих заявником на підтвердження доводів про аморальний спосіб життя ОСОБА_3 , як очевидно недопустимі, оскільки вони містили інформацію про її особисте життя і отримані у незаконний спосіб. Представник вказав, що фактично подання заяви про видачу обмежувального припису, спрямоване не на захист прав дитини, а на завдання ОСОБА_4 психологічного болю та страждань.

Заінтересована особа ОСОБА_5 до початку розгляду справи по суті залишив зал судового засідання, посилаючись на термінові справи.

Суд, заслухавши заявника та його представника, заінтересовану особу 2 та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2003 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.09.2017 шлюб сторін розірвано.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17.06.2021 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2020, до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Рішення суду на час розгляду заяви не набрало законної сили.

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 648 і 29.09.2020 визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні доньки, яка проживав з матір`ї.

Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-7900/ від 08.10.2020 року підтверджено доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю.

З серпня 2021 року ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказує ОСОБА_3 все спілкування відбувається між нею та дитиною під наглядом батька.

31.08.2021 року за заявою батька відповідно до Наказу № 92-у Директором Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 255 з поглибленим вивченням природничо-математичних предметів Дарницького району м. Києва ОСОБА_4 переведено на сімейну (домашню) форму навчання.

20.09.2021 ОСОБА_12 , під протокол зустрічі представників Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 255 з поглибленим вивченням природничо-математичних предметів Дарницького району м. Києва з батьками ОСОБА_4 , ознайомлено з наказом по школі від 16.09.2021 № 100-у, що ОСОБА_4 переведено на денну форму здобуття освіти з 27.09.2021.

Згідно ст.ст. 51, 52 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 6, 8, 14 та 17 частини першої статті Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала особа) - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За змістом п.7 ч. 1 ст.1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Як вбачається із постанови Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 753/8626/19 провадження № 61-15016св19 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону № 2229-VIII постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановити форму домашнього насильства, якому піддавався потерпілий, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 24 вересня 2020 року у справі № 752/7631/19 та інших.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису заявник, як батько і законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4 посилається на те, що її мати - ОСОБА_3 застосувала до дочки психологічне насильство.

Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_3 залякувала дитину, погрожувала їй та в її присутності родині заявника, завдававши доньці моральних страждань та психологічного насильства.

За змістом п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство виявляється у словесних образах, погрозах, у тому числі щодо третіх осіб, приниженні, переслідуванні, залякуванні інших діях, які спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Можна зробити висновок, що психологічне насилля, в розумінні цього Закону, має місце за сукупності таких елементів: протиправності дій чи бездіяльності кривдника направлених на обмеження волевиявлення постраждалої особи; негативні психологічні наслідки для постраждалого, наявність причинного зв`язку між першим і другим елементом, умисел кривдника.

З висновку психолога - професора кафедри медичної психології та психокорекції ОСОБА_15 від 23.09.2021 вбачається, що нею проведено психодіагностичне дослідження стану дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , метою якого ставилось отримання відповідей на такі питання: психофізіологічних та індивідуальних особливостей дитини; оцінка психоемоційного розвитку дитини; особливості та характер стосунків дитини з кожним із батьків; психоемоційне благополуччя в середовищі перебування; доцільність раптової зміни місця проживання та соціального оточення дитини. Психологом визначено, що психосоціальні умови, в яких наразі перебуває ОСОБА_4 , її соціальне оточення містить ознаки безпечності, сталості та є сприйнятливим для її особистісного, інтелектуального та психоемоційного розвитку. Характер спілкування із батьком характеризується відчуттям залученості в дитячо - батьківські стосунки, позитивним сприйняття його виховного впливу. ОСОБА_4 має відчуття захищеності і безпеки, міцний, надійний емоційний зв`язок з боку свого батька, розуміння ним своїх потреб та адекватну участь у своєму житті. У стосунках між батьком та донькою доведено емоційний комфорт, психологічна рівновага, душевне єднання, розуміння, спокій та повага. Проживання дитини з батьком є сприятливим для особистісного розвитку дитини. Проживання дитини з матір`ю є неможливим та несе загрозу психологічному стану та розвитку дитини. За результатами психологічного дослідження, встановлено, що ОСОБА_4 стикалася з порушенням почуття її базової безпеки через непередбачувану поведінку її матері та потерпала від погроз її матері, що призвело до підвищеної тривожності ОСОБА_4 . Через дії та погрози матері у ОСОБА_4 сформувалися - психомоторне збудження, панічні атаки, напади страху. Мама порушує психологічні та фізичні кордони, порушує відчуття базової безпеки дитини ОСОБА_4 . Даний стан потребує психологічної підтримки, психологічного супроводу та проходження індивідуальних психокорекційних програм емоційного стану ОСОБА_4 . Поведінка матері до доньки ОСОБА_4 носить не надійний характер з ознаками психологічного тиску на дитину, що несуть пряму загрозу, що може ускладнити особистісний розвиток ОСОБА_4 . Оскільки дитина піддавалась впливу надмірних стресових, травмуючих чинників, відібрання дитини від батька є неможливим, та спричинить нанесення ушкодження психічному здоров`ю ОСОБА_4 , відбудеться пряма загроза формуванню значної психологічної травми, та формуванню психічних розладів. Визначити частоту і тривалість зустрічей матері з дитиною - тільки в залежності від позитивних результатів проведення корекційної роботи з матір`ю, бажання/небажання ОСОБА_4 йти на контакт, виключно під наглядом спеціалістів в галузі дитячої психології та у присутності батька, який є для дочки опорною фігурою. Ігнорування права ОСОБА_4 , самостійно приймати рішення, враховуючи свої потреби та бажання - бачити матір, погіршить емоційний розвиток дитини або почуття її власної гідності та психологічній цілісності, сформують депресивні стани, розлади соціальної адаптації, труднощі у стосунках з оточуючими.

В судовому засіданні, на підтвердження своїх доводів заявник посилається на вказаний висновок психолога, та просить його взяти до уваги.

Проте, у висновку не висвітлено природу і першопричини виникнення такого психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що будь-які конфліктні ситуації між батьками, сприймаються дітьми болюче, особливо в малолітньому віці, в силу їх вразливості, тому відкрите протистояння батька і матері завжди несуть дітям негативні наслідки і спричиняють їм психічні травми, проте для застосування заходів, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в даному випадку, такий конфлікт повинен мати ознаки домашнього насильства з боку матері стосовно спільної із заявником дитини або високого вірогідного ризику повторення фізичного та/або психічного насильства.

Психолог у своєму висновку вказує на негативний психоемоційний стан дитини - ОСОБА_4 , і такий стан він пов`язує зі згадуванням про матір, проте вказаний висновок здійснено без урахування висновків за результатами безпосереднього спілкування з матір`ю дитини, одночасної співбесіди з обома батьками. У зв`язку з чим суд вважає, що даний висновок спеціаліста зроблений без урахування всіх необхідних факторів, аналіз яких є обов`язковим для всебічного з`ясування питання щодо впливу кожного з батьків на дитину.

Для надання категоричного висновку про те, що мало місце психологічне насильство необхідно встановити настання таких негативних наслідків психологічного характеру для дитини від дії потенційно травмуючих факторів. Спеціалістом взято до уваги лише критичні відомості батька дитини щодо матері, з якою психолог не спілкувався безпосередньо та не проводив відповідне дослідження, в розпорядженні психолога була обмежена інформація, достовірність якої не була перевірена належним чином, але взята до уваги для надання висновку.

У висновку від 23.09.2021 спеціаліст досліджує питання загального психоемоційного стану дитини та характер її прихильності до батьків, проаналізовано особливості сприйняття дитиною відносин між батьками. При цьому вона виявляє тісну, надійну прив`язаність та прихильність дитини до батька. Інша частина цього висновку стосується наслідків проживання дитини з матір`ю. Крім того, з поставлених питань вбачається, що метою такого дослідження була оцінка дитячо-батьківських відносин для подальшого розв`язання питання про місце проживання дитини з одним із батьків.

Психодіагностична оцінка малолітньої ОСОБА_4 , проведена психологом, взагалі не містить будь-яких даних, які б пов`язували її з описаними у заяві про видачу обмежувального припису обставинами.

В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду вказаної заяви між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наявний спір щодо визначення місця проживання дитини. Вирішення питання щодо місця проживання дітей не входить до предмету розгляду заяви про видачу судом обмежувального припису.

Іншою підставою для винесення обмежувального припису заявник вважає ймовірне вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зокрема створення, виготовлення, коментування порнографічних відео та фото, в тому числі, можливе спонукання до розповсюдження порнографії малолітнім та спонукання до перегляду таких матеріалів.

Як вбачається із матеріалі справи, адвокатом Слободенюк Г.М., в присутності заявника ОСОБА_1 , за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було здійснено огляд телефону малолітньої ОСОБА_4 , про що складено протокол (Акт) огляду від 18.08.2021. Оглядом встановлено, що на телефонному пристрої OPPO A15s, модель CPH2179, міститься папка GOOGLE FOTO, до якої є вільний доступ для усіх користувачів телефоном. Проведенням огляду облікового запису встановлено, що у обліковому записі міститься інформація, а саме, що пристрій зареєстрований на ОСОБА_5 та вказана електронна пошта. Дослідженням вмісту сторінки папки GOOGLE FOTO , в папці Кошик виявлено відео та фото порнографічного характеру за участю заінтересованих осіб у вказаній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

19.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Дарницького УП ГУ НП В м. Києві із заявою про вчинення злочину, яку було зареєстровано за № СО: 55163.

За результатами перевірки по зверненню ОСОБА_1 , Дарницьким УП ГУ НП в м. Києві не встановлено порушення прав дитини та встановлено відсутність відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2021 задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Дарницького управління ГУ НП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зобов`язано уповноважену особу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання копії вказаної ухвали, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, викладені у заяві ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 19.08.2021 про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування і надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області 27.09.2021 задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції № 1 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення за заявою. Службовим особам відділення поліції № 1 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 301 КК України від 11.09.2021.

10.09.2021 ОСОБА_5 звернувся із заявою до начальника Відділення поліції № 1 (смт Баришівка) про вчинене кримінальне правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України та розпочати розслідування.

23.09.2021 ОСОБА_3 звернулася із заявою до начальника Відділення поліції № 1 (смт Баришівка) про вчинене кримінальне правопорушення, в якій просила внести відомості до ЄРДР про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та розпочати розслідування.

Надаючи оцінку письмовим доказам, долучених заявником та заінтересованими особами, зокрема ухвал слідчих суддів та поданих заяв про вчинення злочинів, суд зазначає, що згідно презумпції невинуватості, закріпленої в ст.58 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні було оглянуто матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 за за № ЄО: 5516321, 55375, витребувані з Дарницького УП ГУ НП в м. Києві. В матеріалах перевірки міститься протокол огляду місця події від 20.08.2021, під час якого було вилучено мобільний телефон «OPPO» модель «A15s». Крім того, в ході перевірки було допитано малолітнього свідка - ОСОБА_4 в присутності її батька ОСОБА_1 , про що складено прокол. Під час допиту малолітня ОСОБА_4 повідомила, що проживає з батьком. До цього часу вона проживала з мамою та її хлопцем ОСОБА_5 . На день народження ОСОБА_5 подарував їй телефон. Повідомила, що не бачила на своєму телефоні відео за участі матері та ОСОБА_5 , не знає, що на її телефоні є « ОСОБА_18 ». Також зазначила, що не заходила в програму GOOGLE FOTO та не користувалася нею.

Вказаним протоколом допиту свідка спростовуються доводи заявника про те, що малолітня бачила вміст папки GOOGLE FOTO, в якому виявлено відео та фото інтимного характеру ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

На момент розгляду заяви про видачу обмежувального припису відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 до кримінальної чи адміністративної відповідальності за правопорушення проти життя та здоров`я, або за неналежне виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованими особами відносно малолітньої ОСОБА_4 , настання наслідків його вчинення, суд приходить до висновку, що в задоволені заяви про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 3501-3506 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису - віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: