Провадження № 2-з/760/996/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 вересня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали спільної заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС Альфа» /далі - ТОВ «СС Альфа»/ (, адреса: 03037, м. Київ, просп. В.Лобановського, 4-В, кв. 186), Міністерства юстиції України /далі - Міністерство/ (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), треті особи: закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» (; адреса: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 67), товариство з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія-Сервіс» (, адреса: 03037, м. Київ, просп. В.Лобановського, 4-А), об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Проспект Валерія Лобановського, 4-В» (; адреса: 03037, м. Київ, просп. В.Лобановського, 4-В), про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

06.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 31.08.2021, за підписом представника позивачів - адвоката Лаврентьєва Д.О. (діє на підставі ордерів), в якій позивачі просять суд:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння - товариства з обмеженою відповідальністю «СС АЛЬФА» () на користь мешканців (власників/співвласників квартир та приміщень) багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 всі технічні приміщення, що облаштовані та оформлені в житлові квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_18, АДРЕСА_10 , які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі вказаного будинку АДРЕСА_4 ;

2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_11 (номер запису про право власності: 38256693), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_12 (номер запису про право власності: 38257031), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

4. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_13 (номер запису про право власності: 38257309), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

5. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_14 (номер запису про право власності: 38257484), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

6. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_15 (номер запису про право власності: 38257597), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

7. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_16 (номер запису про право власності: 38257701), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

8. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_17 (номер запису про право власності: 38255786), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 із закриттям розділу;

9. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

10. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

11. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

12. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

13. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

14. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

15. Зобов`язати Міністерство юстиції України провести державну реєстрацію припинення речових прав (або припинити речові права) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 000 із одночасним закриттям розділу та скасуванням зазначеного реєстраційного номеру об`єкту;

16. Зобов`язати TOB «СС АЛЬФА» залишити (звільнити) приміщення - квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_10 , які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 разом із всіма його речами та усунути перешкоди у здійсненні співвласниками багатоквартирного будинку права користування та розпорядження своїм майном;

17. Зобов`язати TOB «СС АЛЬФА» повернути приміщення - квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_18, АДРЕСА_10 , які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 в попередній стан;

18. Стягнути з ТОВ «СС АЛЬФА» () на користь позивачів витрати на правову допомогу;

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 03.02.2022.

Щодо заяви про забезпечення позову та її обґрунтування

27.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, датована 24.09.2021, за підписом представника позивачів - адвоката Лаврентьєва Д.О. (діє на підставі ордерів), в якій ставиться питання про вжиття наступних заходів забезпечення позову:

1. Накласти арешт на квартири: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності ТОВ «СС Альфа» ();

2. Заборонити користування, розпорядження та відчуження щодо квартир: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності ТОВ «СС Альфа» ();

3. Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна: квартир АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності ТОВ «СС Альфа» ().

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.09.2021 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована, зокрема, наступним:

«Відповідно до листа № 38/2-2020 від 21.08.2020 на ім`я голови правління ОСББ Червонозоряний, 4-Г (сусіднього будинку, житловий № 4) ОСОБА_3 , голова правління ЗАТ «Українська будівельна компанія» Мороз О.В. підтвердив, що Сертифікат відповідності КВ 000021 від 13 лютого 2010 року є чинним, тобто підтверджено в тому числі, що поверховість житлових будинків АДРЕСА_19 ) та АДРЕСА_20 ( АДРЕСА_20 ) складає 26 поверхів.

Однак в подальшому, за участі ЗАТ «УБК» та житлово-експлуатаційної організації ТОВ «УБК-Сервіс», інших державних/дозвільних органів технічні приміщення будинку АДРЕСА_4 , які знаходяться на останньому (технічному поверсі) були незаконно та на підставі ймовірно підроблених документів переобладнані під житлові квартири та відчужені третім особам.

Звертаю увагу суду, що на технічному поверсі (останній поверх будинку, який фактично можна вважати 27 поверхом) було незаконно демонтовано цегляні стіни, закладено двірні отвори, змонтовані конструкції підвісних стель, порушено цілісність конструкції цегляного загально будинкового вентиляційного каналу. Вказані дії здійснювались з метою облаштунку на технічному поверсі будинку житлових квартир для подальшого незаконного їх виникнення, реєстрації в реєстрі нерухомого майна та подальшого продажу.

Внаслідок таких незаконних дій на технічному поверсі житлового будинку АДРЕСА_4 виникли квартири зокрема АДРЕСА_21 , які в подальшому, з метою заплутування слідів злочину неодноразово ділились, об`єднувались, скасовувались, створювались і т.д.

Згідно експлікації приміщень будинку (додаток до технічного паспорту), квартири АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 знаходяться на технічному поверсі будинку.

Так, головний архітектор проекту від ТОВ «Укрспецбудмонтаж-2» ОСОБА_4 технічний наглядач ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що грубо порушують норми ДБН, 11.01.2016 затверджують в ДАБІ декларацію про початок виконання будівельних робіт по реконструкції квартир АДРЕСА_22 та АДРЕСА_23 шляхом поділу останніх на вісім окремих квартир АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_23 . Вказаний документ затверджує представник ДАБІ ОСОБА_6 , в характеристиці об`єкту вказує - 3-й рівень квартир АДРЕСА_22 та АДРЕСА_23 , хоча трирівневих квартир в будинку немає.

З 11.01.2016 при фальсифікації документів по 27 технічному поверсі більше 20 разів перероблялись та реєструвались документи на різних осіб міняючи площу та власників з метою приховання слідів злочину.

Внаслідок таких незаконних дій на технічному поверсі житлового будинку АДРЕСА_4 виникли наступні об`єкти нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_24 .

Враховуючи, як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, що приміщення технічного поверху облаштовані в квартири неодноразово створювались, реконструювались, поділялись, об`єднувались, на що вказують і номери квартир і їх зміна на кшталт № 1826/2а і т.д. існує досить високий ризик, що під час перебування даної справи у суді, реєстраційні дії з вказаними квартирами продовжаться, наслідком чого фактично зникнуть об`єкти, які є предметом позову.

Підтвердженням того, що власники квартир вчиняють всі дії з метою плутання слідів злочину та неможливості відслідкувати весь ланцюг виникнення права власності, та дійсних захоплених площ слугують Повідомлення про початок виконання будівельних робіт: реконструкція квартири АДРЕСА_5 , реконструкція квартири АДРЕСА_6 , реконструкція квартири АДРЕСА_7 , реконструкція квартири АДРЕСА_8 , реконструкція квартири АДРЕСА_9 , реконструкція квартири АДРЕСА_18 , реконструкція квартири АДРЕСА_10 , копії Наказів № 99-104 від 07.05.2020, № 108-109, 112 від 12.05.2020 про скасування зазначених повідомлень (додатки до позовної заяви).

Звертаю увагу суду, що в зазначених повідомленнях про реконструкцію квартир, заявника зазначають, що квартири знаходяться на 27 поверсі 27-поверхового будинку. Хоча як зазначалось вище та підтверджується доданими до позовної заяви доказами, будинок має 26 поверхів, а 27 поверх є технічним.

Як наголошувалось позовній заяві, згідно копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 від 12.02.2020, виготовленого ТОВ «Київське бюро технічної інвентаризації» (додаток до позовної заяви), квартира АДРЕСА_6 знаходиться на 27 поверсі будинку, тобто на технічному поверсі, як і всі інші квартири.

Вищевказаним підтверджуються як незаконність виникнення таких об`єктів нерухомості (підтверджується висновком експерта доданого до позовної заяви) так і те, що власниками вчинялись, вчиняються та будуть вчинятись дії, які призведуть до зміни номерів квартир шляхом проведення реєстраційних дій/реконструкцій і т.д, що унеможливить в подальшому виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Документи, на які йде посилання у цій заяві були додані до позовної заяви та наявні в матеріалах справи.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Враховуючи, що квартири, які є предметом спору неодноразово поділялись, створювались, об`єднувались і реконструювались, а відповідач розуміючи, що спірні квартири незаконно розташовані на технічному поверсі будинку і суд може позбавити його права власності на такі, з метою збереження спірних квартир та недопущення їх втрати, вчинятиме всі можливі дії для зміни їх номерів та номерів реєстраційних об`єктів нерухомості до розгляду справи по суті для неможливості подальшого виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, наголошую, що відповідач наразі має об`єктивну можливість розпорядитися спірними об`єктами нерухомості на власний розсуд, зокрема, відчужити їх в будь-який спосіб, що призведе до унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Реальним способом захисту порушених прав позивачів, а також з метою можливості виконання рішення суду у даній справі, вважаю, що накладення арешту на спірні квартири, заборона користування та заборона вчинення з ними будь яких реєстраційних дій є необхідним способом забезпечення позову.

З приводу заборони використання спірних квартир слід наголосити, що облаштування квартир на технічному поверсі є незаконним та суперечить всі нормам чинного законодавства. Таке розміщення, враховуючи, що на технічному поверсі розміщені інженерні мережі та інше інженерне обладнання будинку, знаходження людей на технічному поверсі загрожує їхньому життю та здоров`ю, а отже такий спосіб забезпечення позову є необхідним задля збереження життя та здоров`я людей, які там можуть знаходитись».

Враховуючи викладене, заявник просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви суду

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20 (провадження № 61-12876св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується , зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано: «те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

При цьому обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається (в порядку вжиття таких заходів) арешт, процесуальним законом не передбачено (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2021 № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) вказано:

«Верховний Суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суди встановили, що між сторонами існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Оцінивши доводи касаційної скарги Верховний Суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову».

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.04.2020 у справі № 705/4132/19 (провадження № 61-22330св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на спірне нерухоме майно є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову в цій справі.

При цьому вжиті заходи забезпечення позову не призводять до зупинення господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та не позбавляють товариство права користуватися таким майном і використовувати його в своїй господарській діяльності, як і не припиняють такого права; вони спрямовані на зменшення ризику відчуження спірного майна іншим особам, а також на нівелювання ризиків, пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на цілісність і схоронність такого майна, а тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними».

Суд враховує, що предметом спору у даній справі є витребовування з чужого незаконного володіння - ТОВ «СС АЛЬФА» () на користь мешканців (власників/співвласників квартир та приміщень) багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 приміщень, що облаштовані та оформлені в житлові квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_10 , які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі вказаного будинку та скасування записів про державну реєстрацію права власності на зазначені квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами дійсно існує спір.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку певних заходів забезпечення позову.

При цьому суд вважає, що відповідний вид забезпечення позову (шляхом заборони розпорядження та відчуження спірних квартир, накладення арешту на такі квартири та заборони органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації зміни власника квартири) є співмірними з заявленими позовними вимогами, та застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. Крім того, такі заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Вжиття вказаних заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача.

При цьому, одним із завдань цивільного судочинства у відповідності до вимог ст. 2 ЦПК України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду даної справи існує об`єктивна необхідність вжиття вказаних заходів до забезпечення позову, зважаючи на адекватність визначених заходів забезпечення позову по відношенню до заявлених позовних вимог, на забезпечення яких вони вживаються.

Наразі матеріалами справи імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову в разі невжиття визначених заходу до забезпечення позову, не спростована.

Разом з тим, в частині вимог заяви про забезпечення позову щодо заборони користування спірними квартирами, суд вважає їх передчасними, оскільки доводи, покладені в основу такої вимоги (облаштування спірних квартир є незаконним), мають бути предметом вивчення під час розгляду справи по суті. Крім того, вбачається що встановлення такого заходу забезпечення позову може мати негативні наслідки для відповідача, неспівмірними з метою їх застосування.

Щодо зустрічного забезпечення

Суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Підсумки

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Аналогічна норма міститься у п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України за змістом якої окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС Альфа», Міністерства юстиції України, треті особи: закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія-Сервіс», об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Проспект Валерія Лобановського, 4-В», про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартири: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «СС Альфа» ().

Заборонити розпорядження та відчуження щодо квартир: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «СС Альфа» ().

Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна: квартир АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; № 185 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 186 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 187 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 188 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № АДРЕСА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); № 190 (номер запису про право власності: 38257701), які знаходяться на технічному (27-ому) поверсі будинку АДРЕСА_4 , які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю ().

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 11 ст. 153 ЦПК).

Суддя Л. Л. Зуєвич