Справа № 449/423/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2021 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчака А.В.,

секретаря судового засідання Подусівської Л.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу культури, молоді та спорту Перемишлянської РДА, відділу культури виконавчого комітету Перемишлянської міської ради, Львівської РДА про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до наказу № 13 від 01.03.2017 року він був прийнятий на посаду директора Народного дому с. Боршів Перемишлянського району Львівської області.

28.12. 2017 року він був прийнятий на військову службу за контрактом в військову частину НОМЕР_1 , який укладений на строк (три роки) або до закінчення особливого періоду, або оголошення рішення про демобілізацію. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 його було зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра ремонтного відділення електроспецобладнання та зарядки акумуляторних батарей ремонтного взводу спеціальних робіт ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно- відновлювального батальйону 146 окремого ремонтно-відновлювального полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2020 р. № 300 його виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту.

Після закінчення контракту він повернувся додому і хотів приступити до роботи та виконання своїх обов`язків попередньої посади. Однак, йому стало відомо, що в порушення трудового законодавства, наказом № 06 від 31.01.2018 року керівника відділу культури його звільнено з посади директора Народного дому с. Боршів Перемишлянського району на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом, тобто увільнено від виконання обов`язків за посадою без збереженням місця роботи і посади в порушення вимог ч. 3 ст.119 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП України до закінчення особливого періоду чи до дня фактичної демобілізації, за ним повинно зберігатись місце роботи і компенсуватись середній заробіток за місцем роботи.

А тому позивач просить скасувати наказ № 06 від 31.01.2018 р. керівника відділу культури Перемишлянської РДА про звільнення його з роботи, поновити його на посаді директора Народного дому с. Боршів Перемишлянського району, стягнути з відділу культури Перемишлянської РДА на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2018 року по день винесення судового рішення, а на час подання позову становить в сумі 83 465 грн. 59 коп.

В судовому засідання позивач ОСОБА_3 позов підтримав, дав пояснення аналогічні заявленому позову та просив його задоволити.

Представник відповідача представник Львівської РДА подали відзив на позовну заяву та просять закрити провадження у справі у зв`язку з пропущенням позивачем термінів звернення до суду або відмовити позивачу в позові до Львівської РДА.

Інші сторони по справі та їх представники до суду не з`явились. Були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно наказу відділу культури Перемишлянської РДА №13 від 01.03.2017р. ОСОБА_1 з 03.03.2021р. прийнято ра роботу на посаду директора Народного дому с.Боршів. (а.с.13).

Згідно наказу відділу культури Перемишлянської РДА №06 від 31.01.2018р. ОСОБА_1 звільнено з посади директора Народного дому с.Боршів з 31.01.2018р. у зв`язку з вступом на військову службу (а.с.14).

Згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України укладеного між міністерством оборони України в особі командира 146 окремого командування ремонтно- відновлювального полку оперативного командквання «Захід» та ОСОБА_1 , який набрав чинності 28.12.2017р. слідує , що контракт укладено на три роки. (а.с.16-17).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2020р. №300 слідує, що ОСОБА_1 з 27.12.2020р. виключено із списків особового складу частини ( а.с.18).

Згідно довідки про доходи від 22.03.2021р. слідує, що заробітна плата директора народного дому с.Боршів ОСОБА_1 за листопад 2017р. складає 1600грн., а за грудень 2017р. 3959,47грн. (а.с.15).

Доказів про час і місце ознайомлення позивача з наказом про звільнення суду не надано.

Точна дата отримання позивачем трудової книжки судом не встановлена.

Позивач ОСОБА_3 за його згодою був допитаний як свідок. Пояснив суду, що 28 грудня 2020 року в нього закінчився контракт і він повернувся з військової служби до дому. На роботу не виходив, бо вважав, що звільнений. У березні 2021 року вирішив стати на біржу, однак для цього йому слід було принести трудову книжку, яку він з місця праці не забирав. Отримавши трудову книжку (біля 11 березня 2021 року) він спілкуючись з воєнкомом дізнався, що за весь час служби має право на отримання середньомісячного заробітку і за ним також мало б зберегтися попереднє місце праці. У Відділі культури, молоді та спорту Перемишлянської РДА йому запропонували роботу, однак заробітна плата складала лише 1600 гривень, - тому позивач від такої пропозиції відмовився. Позивач визнав, що у січні 2018 року з ним було проведено повний розрахунок на день звільнення (кошти були зараховані на його зарплатну картку).

З огляду на те, що позивач після закінчення контракту на роботу не виходив, згодом від запропонованої йому посади відмовився, - суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботу слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку з 31.01.2018 року по день винесення рішення судом, - суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення з огляду на те, що після закінчення контракту позивач на роботу не повернувся від запропонованої йому згодом посади відмовився.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до ч. З ст. 119 КЗпП України (у редакції, чинній на час укладення контракту позивачем) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Згідно висновку ВС викладеного у постанові № 727/2187/16-ц від 14.02.2018 року «за загальними вимогами вказаних вище норм матеріального права гарантії, передбачені частиною третьою статті 119 КЗпП України та частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поширюються на громадян України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану».

Відповідно до правового висновку ВС викладеного у постанові від 25.04.2018 № 205/1993/17-ц «особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на позивача поширюються гарантії передбачені ст.119 КзпП України та на його користь слід стягнути середній заробіток з 01.02.2018 року (наступний день після звільнення) по 27.12.2020 року (день закінчення контракту).

З огляду на те, що на момент винесення рішення Перемишлянським районним судом Львівської області Відділ культури, молоді та спорту Перемишлянської РДА не ліквідовано та не припинено, - тому саме він є належним відповідачем у даній справі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок №100) підпункт в пункту 1 Порядку.

Згідно наданої суду довідки про доходи за два останні місяці у листопаді 2017 року позивачу було нараховано 1600 грн. Заробітної плати, а у грудні 2017 року 3959, 47 грн. При цьому, під час розрахунку середнього заробітку зазначені в довідці одноразова допомога та відпускні не підлягають включенню до розрахунку середнього заробітку.

З огляду на це, розрахунок середньоденної заробітної плати слід провести наступним чином:

1) від нарахованих у грудні 3959,47 грн. Слід відняти одноразову допомогу та відпускні (3959,47-1526,40-759,32-542,37=1131,38 грн.);

2) (1600 + 1131,38) / 35 = 78,04 грн., де 1600 заробітна плата за листопад 2017р., 1131,38 заробітна плата за грудень 2017 р., 35 відпрацьовані позивачем робочі дні у листопаді-грудні (22+20-7(сім днів відпустки)=35).

3) 78,04 грн. Х 1206 робочі дні за період з 01.02.2018 року (наступний день після звільнення) по 27.12.2020 року (день закінчення контракту) = 94116,24 грн.

Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, враховуючи вимоги ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача Відділу культури, молоді та спорту Перемишлянської районної державної адміністрації в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Також суд вважає за необхідне відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу культури, молоді та спорту Перемишлянської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНКОПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за період з 01.02.2018 р. по 27.12.2020 р. у сумі 94116 (дев`яносто чотири тисячі сто шістнадцять) гривень 24 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Відділу культури, молоді та спорту Перемишлянської районної державної адміністрації () в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04.10.2021р.

Суддя А. В. Савчак