КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/5299/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13963/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів, визнання умов договору незаконними, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, уточнивши який просили стягнути з АТ «Банк Форвард» грошові кошти за порушення зобов`язання своєчасно повернути суму вкладу та нарахованих відсотків згідно умов укладених депозитних договорів в розмірі 89 167,49 грн. по договору банківського вкладу (депозиту) «Крок назустріч базовий» № 004569921 від 13 липня 2018 року та 45 875,26 грн. по договору банківського вкладу (депозиту) «Альтернативний» № 004656524 від 22 жовтня 2018 року, що в загальній сумі становить 135 042,75 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, 13 липня 2018 року в Київському відділенні № 4 ОСОБА_1 уклав з АТ «Банк Форвард» договір банківського вкладу (депозит) «Крок на зустріч базовий» № 004569921 (далі - договір № 1) на суму 180 000,00 грн. строком 180 днів, до 09 січня 2019 року. Платіжним дорученням № 1016991 від 13 липня 2018 року було внесено кошти на відкритий депозитний рахунок.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в Київському відділенні № 4 уклав від її імені з АТ «Банк Форвард» договір банківського вкладу (депозит) «Альтернативний» № 004656524 (далі - договір № 2) на суму 185 000,00 грн. строком 90 днів, до 20 січня 2019 року. Платіжним дорученням № 1455519 від 22 жовтня 2018 року було внесено кошти на відкритий депозитний рахунок.

Згідно умов п. 1.1. укладених договорів № 1 та № 2 банк зобов`язувався виплачувати вкладникам суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановленим договорами та умовами обслуговування вкладів фізичних осіб АТ «Банк Форвард». За п. 8-10 договорів щомісячні відсотки банк виплачував через касу, карткові рахунки не відкривались, банківські картки вкладникам не видавались.

17 грудня 2018 року у ОСОБА_1 було викрадено паспорт громадянина України. 20 грудня 2018 ОСОБА_1 подав необхідні документи для виготовлення паспорта громадянина України та отримав довідку № 11/270059933 з фотографією та особистими даними, що посвідчують його особу із відміткою про вилучення паспорта громадянина України. 21 грудня 2018 року на підставі вказаної довідки та довіреності банк видав йому відсотки за вкладом ОСОБА_3 , проте 27 грудня 2018 року банк відмовив ОСОБА_1 у видачі відсотків за банківським вкладами № 1 та № 2 , у зв`язку із чим ним було подано до відповідача заяву про порушення прав вкладників.

09 січня 2019 року після закінчення терміну дії депозитного вкладу № 1 ОСОБА_1 звернувся до банку із письмовою завою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, до якої додав паспорт для виїзду за кордон, довідку Шевченківського РВ ГУ ДМС України № 11/270059933, нотаріально посвідчену довідку про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків, довідку про реєстрацію місця проживання. Проте відповідач відмовив йому посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України. Також йому було відмовлено 21 січня 2019 року банком у видачі депозитного вкладу № 2 та нарахованих по ньому відсотків з тих же причин.

У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 подавав заяви відповідачу про порушення прав вкладників та 25 січня 2019 року банк почав видавати ОСОБА_1 депозитні кошти по його вкладу. Грошові кошти по вкладу ОСОБА_2 банк видав лише 29 січня 2019 року.

Разом з тим, банк по вкладнику ОСОБА_1 проводив нарахування відсотків за зберігання коштів на рахунку, а за вкладом ОСОБА_2 таких нарахувань не здійснював.

Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі (а.с. 1-8,72-75).

24 березня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив суд замінити позивача ОСОБА_2 її правонаступником - ОСОБА_1 на підставі укладеного 12 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору про відступлення прав вимог та набуття вигоди, згідно умов якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 право вимоги до АТ «Банк Форвард» про отримання пені та інших збитків за несвоєчасне повернення суми вкладу та нарахованих відсотків по депозитному вкладу «Альтернативний» № 004656524 від 22 жовтня 2018 року (а.с. 59).

Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року замінено позивача ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 (а.с. 86-87).

У відзиві на позовну заяву представник АТ «Банк Форвард» Несіна А.В. заперечила проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, незаконними та необґрунтованими. У відзиві зазначила, що 09 січня 2019 року банк повернув ОСОБА_1 депозитний вклад у розмірі 180 000,00 грн. та виплатив відсотки у розмірі 1 489,88 грн. на рахунок № НОМЕР_2 у відповідності до умов договору у безготівковій формі. Проценти нараховувалися та виплачувалися вкладнику щомісячно згідно умов договору на поточний рахунок вкладника № НОМЕР_2 . У період з 25 січня 2019 року по 30 січня 2019 року з вказаного рахунку вкладником було знято грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. Також зазначила, що взяті на себе зобов`язання по договору депозитного вкладу № 2 банк виконав у повному обсязі. Оскільки 20 січня 2019 року було вихідним днем, кошти були виплачені 21 січня 2019 року. Договір закритий. Банк в повному розмірі виконав свої зобов`язання перед вкладниками за договорами № 1 та № 2, додержуючись встановлених вимог законодавства, забезпечуючи захист інтересів вкладників. Проведенням ідентифікації згідно встановлених норм закону банк жодним чином не порушив права вкладників. Одразу після надання вкладником належних документів для проведення ідентифікації відповідач повернув відповідні депозитні вклади (а.с. 104-108).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 заперечував проти доводів відзиву та просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 128-131).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського вкладу «Крок назустріч базовий» №004569921 від 13 липня 2018 року в розмірі 89167 грн. 49 коп., грошові кошти за Договором банківського вкладу «Альтернативний» №00465624 від 22 жовтня 2018 року в розмірі 45875 грн. 26 коп. Стягнуто з АТ «Банк Форвард» в дохід держави судовий збір в розмірі 1419 грн. 37 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 146-154).

Не погодившись з рішенням районного суду, 20 серпня 2021 року представник АТ «Банк Форвард» - адвокат Ручка А.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 158-205).

На обґрунтування скарги зазначив, що при ухваленні рішення суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження і оцінки доказів, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Зазначав, що відповідач отримав повістку про виклик до суду на 25 травня 2021 року, на яке представник не встиг прибути, проте рішення суду ухвалено 26 травня 2021 року, у зв`язку з чим відповідача позбавлено можливості реалізації своїх процесуальних прав. Звертав увагу на те, що вимоги ОСОБА_1 щодо повернення вкладу та відсотків не було задоволено з причин відсутності у нього паспорта громадянина України. Вказане підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 09 січня 2019 року вх. № 21/11-04-20190023 та відповідями банку на цю заяву, в якій зазначено документ, на підставі якого він звернувся - довідка Міграційної служби № 11/2705933 від 20 грудня 2018 року, видана Шевченківським РВ ГУДМС України в м. Києві. Вказана довідка не є документом, що посвідчує особу. Банк виконав свої зобов`язання по договорам вкладу в повному обсязі та без порушень умов договорів, а тому задоволені позовні вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів з банку з підстав прострочення видачі грошових коштів позивачу є безпідставними та необґрунтованими.

23 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 217-225).

У судовому засіданні представник АТ «Банк Форвард» - адвокат Ручка А.М. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи судом під особистий підпис про що у справі є докази, подав письмову заяву про неможливість явки до суду, посилаючись на сімейні обставини, проте доказів наявності поважних причин неявки до суду не надав (а.с. 213-216, 228).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 липня 2018 року в Київському відділенні № 4 АТ «Банк Форвард» ОСОБА_1 уклав з АТ «Банк Форвард» договір банківського вкладу (депозит) «Крок на зустріч базовий» № 004569921 (далі - договір № 1), за умовами якого вкладник вніс грошові кошти на суму 180 000,00 грн. строком 180 днів, до 09 січня 2019 року, а банк прийняв та зарахував на рахунок № НОМЕР_3 і зобов`язався виплачувати вкладнику суму вкладу та відсотки. Платіжним дорученням № 1016991 від 13 липня 2018 року було внесено кошти на відкритий депозитний рахунок (а.с. 9).

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в Київському відділенні № 4 уклав від її імені з АТ «Банк Форвард» договір банківського вкладу (депозит) «Альтернативний» № 004656524 (далі - договір № 2) на суму 185 000,00 грн. строком 90 днів, до 20 січня 2019 року, яку банк вніс на рахунок № НОМЕР_4 . Платіжним дорученням № 1455519 від 22 жовтня 2018 року було внесено кошти на відкритий депозитний рахунок (а.с. 10).

Згідно умов п. 1.1. укладених договорів банк зобов`язувався виплачувати вкладникам суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановленим договорами та Умовами обслуговування вкладів фізичних осіб АТ «Банк Форвард».

Згідно умов п. 2.1 договорів банк сплачує щомісячні проценти на рахунки вкладників № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 .

09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Банк Форвард» з письмовою завою про повернення вкладу та нарахованих відсотків у зв`язку зі спливом терміну дії договору депозитного вкладу № 004569921 від 13 липня 2018 року. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 вказав документ, який посвідчує його особу - довідку № 11/27005933, видану 20 грудня 2018 року Шевченківського РВ ГУДМС України в м. Києві. Додатки до заяви відсутні (а.с. 15).

У відповідь на заяву АТ «Банк Форвард» було направлено позивачу лист від 10 січня 2019 року, у якому зазначено, що 09 січня 2019 року договір банківського вкладу (депозит) «Крок на зустріч базовий» № 004569921 був закритий, сума вкладу повернулася в безготівковій формі на ощадний рахунок № НОМЕР_5 . 09 січня 2019 року банк повернув суму вкладу в розмірі 180 000,00 грн. та виплатив відсотки у сумі 1 489,88 грн. на рахунок № НОМЕР_5 . Повідомлено, що вимога банку про надання документа, що посвідчує особу при проведенні операції з отримання коштів є правомірною, а довідка з міграційної служби не є документом, що посвідчує особу, при проведенні банківських операцій (а.с. 20).

21 січня 2019 року ОСОБА_1 на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до АТ «Банк Форвард» з письмовою завою про повернення вкладу та нарахованих відсотків у зв`язку зі спливом терміну дії договору банківського вкладу (депозит) «Альтернативний» № 004656524 від 22 жовтня 2018 року. Додатки до заяви відсутні (а.с. 19).

У відповідь на заяву АТ «Банк Форвард» було направлено позивачу лист від 22 січня 2019 року, у якому повідомлено, що вимога банку про надання документа, що посвідчує особу при проведенні операції з отримання коштів є правомірною, а довідка з міграційної служби не є документом, що посвідчує особу, при проведенні банківських операцій (а.с. 22).

Враховуючи вказане, безпідставними є посилання позивача, що до заяв про повернення вкладу та процентів він надавав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційний код.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 в АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_5 за період з 01 січня 2019 року по 22 лютого 2019 року вбачається, що 09 січня 2019 року було виплачено відсотки по договору № 004569921 від 13 липня 2018 року у розмірі 1 489,88 грн. та повернуто депозит у сумі 180 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_5 . 25 січня 2019 року було здійснено видачу коштів з поточного рахунку клієнта у сумі 25 000,00 грн., що також підтверджується заявою про видачу готівки (а.с. 24, 29, 117-120).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 в АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_6 за період з 01 січня 2019 року по 29 січня 2019 року вбачається, що 21 січня 2019 року по договору вкладу № 004656524 від 22 жовтня 2018 року було виплачено відсотки у розмірі 1 692,03 грн. та повернуто депозит у сумі 185 000,00 грн. (а.с. 30, 121-122).

Згідно з заявою про видачу готівки від 29 січня 2019 року з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_6 було видано ОСОБА_1 186 751,15 грн. (а.с. 24).

12 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги та набуття вигоди, згідно умов якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 право вимоги до АТ «Банк Форвард» про отримання пені та інших збитків за несвоєчасне повернення суми вкладу та нарахованих відсотків по депозитному вкладу «Альтернативний» № 004656524 від 22 жовтня 2018 року (а.с. 60-63).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно з п. 1.1. та 2.1. договору банківського вкладу (депозиту) «Крок на зустріч базовий» № 004569921 від 13 липня 2018 року банк зобов`язався виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених договором та Умовами обслуговування вкладів фізичних осіб на рахунок вкладника: НОМЕР_5 (а.с. 9).

Згідно з п. 1.1. та 2.1. договору банківського вкладу (депозиту) «Альтернативний» № 004656524 від 22 жовтня 2018 року банк зобов`язався виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених договором та Умовами обслуговування вкладів фізичних осіб на рахунок вкладника: НОМЕР_6 (а.с. 10).

Матеріалами справи підтверджено, що депозит та нараховані проценти по договору № 004569921 від 13 липня 2018 року було повернуто у повному обсязі на рахунок вкладника: НОМЕР_5 09 січня 2019 року, тобто в останній день строку вкладу.

Також депозит та нараховані проценти по договору № 004656524 від 22 жовтня 2018 року було повернуто у повному обсязі на рахунок вкладника: НОМЕР_6 21 січня 2019 року (останній день дії договору 20 січня 2019 року - вихідний день неділя).

Таким чином, відповідач на виконання умов договорів в строки повернув позивачу за договорами банківського вкладу (депозиту) грошові кошти (депозит та нараховані проценти) в повному обсязі шляхом перерахування коштів на відкриті банківські рахунки, як це передбачено п. 1.1. та 2.1. договорів.

Посилання позивача на прострочення відповідачем видачі грошових коштів по договорам депозиту є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з пп. 10 п. 13 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБ України від 25.09.2018 № 103 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» банк (філія, відділення) під час здійснення касових операцій має забезпечувати:ідентифікацію і верифікацію клієнтів (представників клієнтів), вивчення клієнтів, визначення ризиків клієнтів та здійснення їх оцінки, оцінку репутації клієнтів відповідно до вимог законодавства України.

У п. 105 Інструкції, затвердженої постановою Правління НБУ від 25.09.2018 № 103 визначено, що грошовий чек, заява на видачу готівки, заява про приймання/видачу банківських металів, відповідно до яких банк (філія, відділення) видає клієнтам готівку/банківські метали, незалежно від суми мають містити:

1) найменування пред`явленого документа отримувача (паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладання правочинів);

2) серію (за наявності), номер і дату видачі пред`явленого документа отримувача;

3) найменування установи, що видала документ [для нерезидентів - номер (за наявності - серія) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство].

Статтею 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють: для фізичної особи - прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів) або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії.

Отже, саме паспорт громадянина України є основним документом, що містить необхідні для ідентифікації клієнта відомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Встановлено, що за заявами позивача про повернення вкладу від 09 січня та 21 січня 2019 року суму вкладів з відсотками було перераховано на зазначені в договорах банківські рахунки позивача та ОСОБА_2 , проте не було видано готівкою грошові кошти з тих підстав, що позивач на підтвердження своєї особи надав довідку № 11/27005933, видану 20 грудня 2018 року Шевченківського РВ ГУДМС України в м. Києві (а.с. 15).

З урахуванням вищенаведених положень законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач на підставі пред`явленої позивачем довідки № 11/27005933, виданої 20 грудня 2018 року Шевченківського РВ ГУДМС України в м. Києві на підтвердження своєї особи, правомірно відмовив позивачу у видачі готівки з банківського рахунку за заявами від 09 січня та 20 січня 2019 року, оскільки така довідка не є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

При цьому, вклад та нараховані відсотки було видано готівкою позивачу 25 та 29 січня 2019 року при наявності у нього документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, позивачем не доведено прострочення відповідачем повернення грошових коштів по договорам депозиту, а не отримання позивачем готівки в день закінчення строку вкладу відбулося з вини самого позивача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Уточнивши позовні вимоги позивач ОСОБА_1 не зазначив вимог про визнання умов договору незаконними, районний суд їх не вирішував і позивач рішення суду першої інстанції не оскаржував. Тому з огляду на положення частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевірив законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

У ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1350,43 грн., за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду передбачена сплата судового збору у розмірі 2025,64 грн. (1350,43 грн. х 150%).

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути, пропорційно до частини задоволеного позову, з позивача на користь відповідача 2025,64 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом сплата, якого підтверджується квитанцією (а.с. 170).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року - скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів, визнання умов договору незаконними - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (код ЄДРПОУ - 34186061) - 2025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн. 64 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 жовтня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова