КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4918/19
Провадження № 2/488/255/21 р.
УХВАЛА

Іменем України

22.09.2021 року м. Миколаїв Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Маснюк М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця незаконними, де третьою особою виступає ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла вказана позовна заява.

26.12.2019 року визначено суддю для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 ІV (у редакції Закону № 2147 VIII від 03.10.2017 року), та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

13.01.2020 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.03.2020 року.

11.03.2020 року позивач в судове засідання зявився, написав розписку про повідомлення наступної дати судового засідання. Судове засідання було відкладено на 21.05.2020 року.

21.05.2020 року позивач в судове засідання зявився, написав розписку про повідомлення наступної дати судового засідання. Судове засідання було відкладено на 19.06.2020 року.

19.06.2020 року позивач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання було відкладено на 19.10.2020 року.

19.10.2020 року позивач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання було відкладено на 11.01.2021 року.

11.01.2021 року позивач в судове засідання зявився, написав розписку про повідомлення наступної дати судового засідання. Судове засідання було відкладено на 24.03.2021 року.

24.03.2021 року позивач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання було відкладено на 23.06.2021 року.

23.06.2021 року позивач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судове засідання було відкладено на 22.09.2021 року.

22.09.2021 року позивач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з`явився до суду повторно без поважних причин.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Керуючись ст.ст.13,257,260,353,354 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця незаконними, де третьою особою виступає ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська