Справа № 496/5448/20
Провадження № 6/496/152/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі, по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (далі ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції») з заявою, в якій просять суд замінити стягувача у виконавчому листі №496/5448/20 від 01.07.2021 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства (далі АТ) «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором CL-243462 від 29.11.2019 року в загальному розмірі 102750,18 грн. та судового збору у розмірі 2102 грн. АТ «Кредобанк» його правонаступником ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, 7, ).

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами судом встановлено, що дану заяву слід повернути, з таких підстав.

Надана до суду заява підписана представником ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» за довіреністю Гірчак А.М.. На підтвердження повноважень представника заявника долучено довіреність від 07.12.2020 року, видана ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», в особі Генерального директора Никифорова С.Л., який діє на підставі Статуту.

Однак, надана довіреність не може бути прийнята в якості підтвердження повноважень представника позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ч.3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

З аналізу вказаних норм вбачається, що заява від імені юридичної особи може бути подана керівником юридичної особи, членом виконавчого органу або адвокатом, який діє від імені юридичної особи.

В той же час, до матеріалів позовної заяви не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як представника ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», в розумінні положень ст. ст. 58, 60 ЦПК України, а саме, відсутні докази, які вказують на те, що ОСОБА_3 є Генеральним директором ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції».

З аналізу вказаних норм закону вбачається, що заява може бути підписана та подана до суду керівником юридичної особи, членом виконавчого органу або адвокатом, який діє від імені юридичної особи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що представником заявника не додано належно оформлених документів, які б підтверджували його повноваження щодо представництва у Біляївському районному суді Одеської області та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду, внаслідок чого зазначена заява має бути повернута заявнику.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 9901/847/18 та від 03.07.2019 року у справі № 9901/939/18.

Положеннями п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що заява повертається, коли її подано особою, яка не має права її підписувати.

Разом з тим, суд зауважує, що заява подана з порушенням ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме заява не містить: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, заявником до заяви про заміну стягувача у виконавчому проваджені, не додано документів, які необхідні для вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому листі, а саме: не вказано на виконанні якої виконавчої служби знаходиться рішення суду, перебування цього виконавчого листа на виконанні або докази про те, що за вказаним виконавчим листом виконавче провадження не відкривалося.

Згідно ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Згідно ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 442 ЦПК України необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документу на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі виконавчого документу, відповідно заява може бути подана до відкриття провадження виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Таким чином, підлягають конкретизації підстави звернення заявника до суду, оскільки ч.1 ст. 442 ЦПК України та ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а ч.5 ст. 442 ЦПК України передбачає право на звернення до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття провадження по справі, тому поняття «заміна сторони виконавчого провадження» та «заміна стягувача у виконавчому листі» не є тотожними.

Судом, враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу, прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 2, 47, 58, 60, 62, 175, 177, 185, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі, по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя М.Л. Пасечник