Справа № 263/4989/21
Провадження № 2/263/1661/2021
05 жовтня 2021 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Хараджа Н.В., при секретарі Зарудній А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є двоюрідною сестрою померлого батька дитини та є тіткою малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 30.08.2019 року дитини була взята на первинний облік як дитина, якав залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштована до сім`ї ОСОБА_1 .До управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради звернулась мати дитини із проханням допомогти в позбавленні її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Спеціалістами були зроблені запити, якими було встановлено, що мати не займається вихованням, навчанням, лікуванням та медичним обстеженням дітей. Позивачка постійно піклується про стан здоров`я дитини та забезпечує їй належний нагляд та надалі має намір стати опікуном ОСОБА_3 . Позивач працює, забезпечена житлом та має матеріальну можливість виховувати малолітню дитину ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
02 вересня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.
Позивачка надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надала.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 59.
Згідно з повторним свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 06.03.2021 року зареєстрували шлюб, про що було складено актовий запис № 41.
Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було складено актовий запис № 1387.
Згідно з наказом Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради» № 23 від 30.08.2019 року «Про тимчасове влаштування ОСОБА_3 » було вирішено тимчасово влаштувати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . до сімї громадянки України ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
З договору дарування квартири від 05.07.1996 року, зареєстроване в реєстрі № 2149, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом.
Згідно з довідкою № 2/41 від 20.04.2021 року, виданою головою ЖБК «РОДІНА», ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 07.07.2019 року по теперішній час, до складу родити входять: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 .
28.01.2021 року ОСОБА_2 звернулась до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради з заявою щодо допомоги у позбавленні її батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з витягу з протоколу №9 від 20.10.2020 п.43 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було вирішено: вважати недоцільним підготовку та подання управлінням «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради до суду позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; рекомендовано громадянам ОСОБА_11 та ОСОБА_1 звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до довідки від 17.11.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час знаходиться під наглядом лікаря-педіатра КНП «ЦП МСД №3»
З характеристики учениці 2-Б класу Спеціалізованої школи І-ІІІ ст. №3 м. Маріуполя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була переведена з СШ №45. Дівчинка напівсирота (батько ОСОБА_4 помер). З вересня 2021 року дівчинка мешкає у сімї своєї тітки (двоюрідної сестри батька) ОСОБА_7 . ОСОБА_7 приймає активну участь у життя дівчинки. Кароліна має гарний одяг, шкільне приладдя. Створює усі сприятливі умови для всебічного розвитку дитини. Лідія Василівна входить до батьківського комітету класу. Постійно надає допомогу при підготовці до шкільних заходів.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків та довідки, виданої ЖБК «Родіна» ОСОБА_7 працює у ЖБК «Родіна» та посаді голови та її оклад становить 5 000 грн.
Представником третьої особи суду було надано висновок № 01.1-01-23-153 від 02.07.2021 , наданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цього Кодексу.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підпунктом 2 пункту 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, які виразилися, зокрема, у не піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом тривалого періоду часу та триває по даний час.
Враховуючи викладене,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, та вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст. 121, 150, 155, 164 СК України, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3, ст.ст. 4, 5, 247 ч.2, 263-265, 280-284ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РОНКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4

Третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, , юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 29Б.

Суддя Н.В.Хараджа