КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/8197/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13791/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Карабаза Н.Ф., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 серпня 2016 року і до повноліття; зобов`язати її батька ОСОБА_2 про переведення її пенсійної справи по втраті годувальника до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області за її місцем проживання та передати їй пенсійну картку для отримання нею пенсії самостійно (т. 1 а.с. 1-5).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено без розгляду (т. 1 а.с. 215-216).

Не погодившись з ухвалою суду, 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 68-76).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції неправильно тлумачить норму п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки вона, як неповнолітня особа, яка досягла 14 років, має процесуальну дієздатність та має процесуальні права, передбачені ст. 45 ЦПК України. Посилалася на ч. 2 ст. 47 ЦПК України, відповідно до якої неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Орел Р.В., призначена за дорученням в порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги за поданням Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені телефонограмами та повідомленнями на зазначені ними адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 223-226).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду позовну заяву на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України виходив з того, що позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення до суду виповнилось повних 14 років, тому вона не має цивільної процесуальної дієздатності.

Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

У ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11?рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано положеннями глав 1, 2 розділу V ЦПК України, у яких врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Загальні засади регулювання сімейних відносин передбачають, зокрема, що: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст. 7 СК України).

Частиною 1 ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 47 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Положення ч. 2 ст. 47 ЦПК України і ч. 1 ст. 18 СК України конкретизують положення ст. 5 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року (далі - Європейська конвенція про здійснення прав дітей), про те, що сторони розглядають можливість надання дітям додаткових процесуальних прав у зв`язку з розглядом судовим органом справ, що стосуються дітей, зокрема, права здійснювати деякі або всі права сторін у такому процесі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦПК України суд може залучити до участі у справах, що виникають з відносин, у яких неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років особисто беруть участь, законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Статтею 9 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено, що у справах, що стосуються дитини, у випадках, коли згідно з внутрішнім законодавством суб`єкти батьківської відповідальності позбавлені можливості представляти дитину в результаті виникнення конфлікту інтересів між ними та дитиною, судовий орган має повноваження призначити спеціального представника дитини в таких справах. Сторони розглядають можливість надання судовому органу в справах, що стосуються дитини, повноважень призначати для представлення інтересів дитини окремого представника, а у відповідних випадках - адвоката.

Системний аналіз ст. 18 СК України, ст. 47 ЦПК України, ст. 5 і 9 Європейської конвенції про здійснення прав дітей дозволяє дійти таких висновків.

Кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на особисте звернення до суду з відповідною заявою в порядку цивільного судочинства за захистом свого права чи інтересу, а також може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких він (вона) особисто бере участь.

Оскільки така особа одночасно підпадає під категорію дитини у розумінні ст. 6 СК України та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», то вона може звернутись до суду також через представників. Залучення представника є субсидіарною можливістю, яка спрямована на додатковий захист інтересів дитини.

Провадження у справі за участю малолітньої чи неповнолітньої дитини здійснюється з урахуванням особливостей, визначених ч. 2 ст. 13, ст. 45, ч. 2 ст. 47, ч. 2 і 4 ст. 63, ч. 4 ст. 147 ЦПК України.

Зі свідоцтва про народження та паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що на час звернення до суду з даним позовом їй виповнилось 14 років.

Зі свідоцтва про смерть вбачається, що мати неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 49).

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на користь неповнолітньої ОСОБА_1 з її батька ОСОБА_2 та зобов`язання його вчинити дії щодо передачі пенсійної картки для отримання пенсії про втраті годувальника (т. 1 а.с. 6, 8).

До участі у справі залучено третю особу Службу у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради.

Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Враховуючи предмет позову, зміст заявлених позовних вимог - ця справа безпосередньо стосується особистих майнових прав і законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , яка має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і зміст оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що оскільки заявлені позовні вимоги стосуються безпосередньо майнових прав неповнолітньої ОСОБА_1 , яка станом на день подання позову досягла 14 років, то відповідно до ст. 147 ЦПК України і ст. 18 СК України вона мала право особисто звернутися до суду за захистом своїх прав і, зокрема, подати апеляційну скаргу на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року.

Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права і порушено норми процесуального права, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 30 вересня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова