УХВАЛА

28.09.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

при зверненні з позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , складений на користь ОСОБА_2 .

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Прімі Ніні Василівні ( АДРЕСА_1 ), вчиняти певні дії, а саме: видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву про забезпечення позову обґрунтована тим, що забезпечення позову необхідне з метою захисту законних прав та інтересів позивача, та з метою уникнення будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам, що, в свою чергу, унеможливить виконання можливого рішення.

Відповідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. В п.2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст.149 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має виходити із встановленої обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Звернувшись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтувала необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та на необхідність захисту її прав. Заявник стверджує про необхідність забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Прімі Н.В. вчиняти певні дії, а саме: видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою захисту законних прав та інтересів позивача, та з метою уникнення будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам. Разом з тим, як у заяві про забезпечення позову, так і у позовній заяві, позивачем не вказано, яке майно померлого ОСОБА_3 входить до спадкової маси, та чи є серед такого майна нерухоме майно.

Додані до справи документи не підтверджують реальної загрози порушення прав позивача, дозволяючи лише припустити можливість такого розвитку подій, за якого виконання рішення суду буде ускладнено чи існуватиме загроза його невиконання, в той час як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. А наявність самого по собі позову про визнання заповіту недійсним, навіть без зазначення переліку спадкового майна, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач.

Крім того, заявником не надано доказів, які дають підстави вважати, що відповідачем ОСОБА_2 , можуть бути вчинені дії з відчуження майна, та якими доводами керується заявник, вважаючи що відповідач вживатиме такі дії. Отже, заявник не довела суду необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також, не обґрунтувала співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати, змісту позовних вимог.

За наведених обставин, підстав та необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову згідно із заявою позивача, суд не вбачає, відтак вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.А.Воробйова