ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7221/21 Справа № 201/4084/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, грошових коштів та витрат, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, грошових коштів та судових витрат.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 22 листопада 2019 року близько 16.30 годин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», під час руху на перехресті ул. Шевченко і вул. Грушевського в м. Дніпро порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, скоїв зіткнення, наїзд на рухавшийся в тому місці транспортний засіб «Фольксваген поло», а також «Мерседес Бенц», «Рено», «Лексус», Міцубісі ланцер» і інші, в результаті якого вказаним автомобілям і автомобілю позивача були завдані ушкодження, позивач постраждав, йому завдана значна матеріальна шкода, за що стосовно позивача ОСОБА_1 порушено справу про адміністративне правопорушення, судом справа розглянута і винесено постанову. Винним у цій ДТП вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, є саме позивач ОСОБА_1 .. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду, він поніс витрати. Оскільки відповідальність позивача була застрахована договором «КАСКО», тобто повністю, позивач звернувся з питанням відшкодування збитків, страхового відшкодування до відповідача, але фактично отримав відмову, страховою компанією не здійсненна виплата взагалі. Матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і втрати товарної вартості. Йому завдана моральна шкода. Вважає, що вказану шкоду повинен відшкодовувати відповідач в повному обсязі в межах своєї відповідальності, а також інфляційні втрати, відсотки річних, пеню, витрати на експертизу та моральну шкоду і просили стягнути всю вказану шкоду, задовольнивши уточнений позов у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, матеріальних збитків в розмірі 779 268 грн. 39 коп., три відсотки річних - 3 736 грн. 86 коп., інфляційні втрати 5 882 грн. 54 коп., пеню 24 390 грн. 05 коп., моральну шкоду 5 000 грн., витрати на проведення експертизи 5 800 грн., а всього 824 077 грн. 84 коп..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави судовий збір в сумі 8 792 грн.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2019 року близько 16.30 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус 460», державний номер автомобіля НОМЕР_1 , що належить йому ж, рухався по вул. Шевченко в місті Дніпро та в районі будинку № 38 перед здійсненням маневру початком руху та його зміні - не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля, заходів для своєчасного зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, не врахував дорожню обстановку, продовжив рух і скоїв наїзд, зіткнення з рухавшимся в тому місці транспортний засіб «Фольксваген поло», а також «Мерседес Бенц», «Рено», «Лексус», Міцубісі ланцер» і інші, в результаті якого скоїв ДТП. Після пошкодження автомобілів позивач на вказаному автомобілі продовжив рух і скоїв зіткнення з іншими автомобілями та з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення зазначених в протоколі Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді завданих ушкоджень і автомобіля позивача.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року винним у вказаній ДТП встановлено і визнано ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАПП через порушення ним п. 10.1 Правил дорожнього руху України і він притягнутий до адміністративної відповідальності в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців. Вказана постанова оскаржена в апеляційному порядку та постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року залишена без змін.

За результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи та адміністративних матеріалів, на думку суду, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач ОСОБА_1 . При цьому порушення цим водієм правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження автомобіля позивача, завданню шкоди. Вказані постанови районного і апеляційного судів приймалася з урахуванням декількох висновків різних експертів про наявність вини конкретного водія у вказаній ДТП і наявності порушення правил дорожнього руху з боку сторін, учасників.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Автомобіль позивача, цивільно-правова відповідальність позивача, згідно централізованої бази даних МТСБУ і наданих документів, застрахована згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від несчасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0401-19-00250 від 12 серпня 2019 року за програмою «Щасливе КАСКО», страховик - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Українська страхова група». З метою компенсації спричинених в результаті даної ДТП збитків позивач звернувся до ПрАТ СК «УСГ».

Згідно з Висновком експерта № 4001/20/20 від 28 січня 2020 року автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «Лексус GX 460», державний номер НОМЕР_1 , з врахуванням фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість складає 735 317 гривень 91 копійок.

Після ДТП відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яке на підставі договору і полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності застрахувало цивільно-правову відповідальність власника «Лексус», державний номер НОМЕР_1 , визнало зазначену подію страховим випадком, але не виплатило на користь позивача страхове відшкодування через відсутність уявної крайньої необхідності у позивача вчиняти вказане адміністративне правопорушення та пошкоджувати автомобілі, в тому числі і автомобіль позивача; вказані обставини, на їх думку, звільняють їх від обов`язку відшкодувати страхову суму позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, страхова компанія, повинен був сплатити страхове відшкодування відповідно до договору по програмі «Щасливе КАСКО» у розмірі завданих збитків, відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля за вирахуванням зносу, в повному обсязі. Проте позивачу не було виплачене страхове відшкодування. У зв`язку з цим, позивач також зазнав моральної шкоди, яку суд вірно оцінив у 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги страхової компанії про те, що суд неправомірно стягнув з них на користь позивача страхове відшкодування та інші суми, так як до таких збитків призвели навмисні дії позивача, що виключає необхідність їх виплати, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0401-19-00250 від 12 серпня 2019 року, страховим випадком, що є підставою для виплати страхового відшкодування є, зокрема, «ДТП» (дорожньо-транспортна пригода) - пошкодження (знищення) застрахованого Т3 та/або його застрахованого додаткового обладнання внаслідок події, що сталася під час руху застрахованого та/або іншого Т3, внаслідок якої завдані пошкодження застрахованому Т3, в тому числі під час викиду каменів чи інших предметів з під коліс транспорту, під час перевезення застрахованого ТЗ іншим Т3, буксирування застрахованого ТЗ або застрахованим ТЗ іншого Т3; падіння застрахованого ТЗ Під дорожнє покриття внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних та/або опалювальних мереж; перевертання застрахованого ТЗ під час будівельних або інших спеціалізованих робіт.

Пунктом 3.1 Договору передбачені події, які не визнаються страховими випадками, проте під жоден з перелічених випадків, ДТП у вказаній справі не підпадає.

Крім того, суду не надано доказів, що 22 листопада 2019 року о 16.30 під час затримання і проведення слідчих дій відносно позивача вказані працівники правоохоронних органів в передбаченому законом порядку повідомили ОСОБА_1 хто вони конкретно, що відбувається, не надали ухвали суду про законність своїх дій з роз`ясненням прав і обов`язків, можливістю скористатися правовою допомогою та інше. Не знаючи вказаного і не розуміючи вказаних дій відносно нього і пасажира (його дружини) озброєними людьми позивач і діяв в цих умовах, поїхав до відділу поліції, чекав там правоохоронців (а не зник) і відразу офіційно повідомив правоохоронні органи про напад на нього. Вказані обставини підтверджуються не лише вказаними постановами судів, але і свідченням учасника тих подій ОСОБА_2 , записами з камер спостереження.

Будь-яких інших доказів того, що позивач діяв саме навмисно з метою пошкодити свій автомобіль, щоб в подальшому отримати страхове відшкодування, тобто діяв недобросовісно по відношенню до страхової компанії, у виниклих на час вчинення ДТП умовах, судам зі сторони апелянта не надано.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Посилання апеляційної скарги на постанови судів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в тому, що саме він винен у вчиненні ДТП, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди, є безпідставними, оскільки оцінка дій ОСОБА_1 у даній справі стосувалась саме для визначення наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, а не в частині наявності чи відсутності підстав для відшкодування йому матеріальної шкоди страховою компанією.

Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана оцінка, а тому додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко