ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6944/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарі - Римар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.10.2020 мала місце дорожньо-транспортна пригода, винною у якій визнано відповідача. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль відповідача був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у зв`язку з чим третьою особою було виплачено позивачу страхове відшкодування. В свою чергу, на час ДТП відповідальність відповідача була забезпечена у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, і згідно останнього франшиза становить 2600 грн., яку відповідач добровільно відмовляється виплатити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки позивачу були спричинені душевні страждання, пов`язані з пошкодженням його майна та витраченого часу, який був необхідний для відновлення транспортного засобу.

В судове засідання позивач не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з`явилася, надала пояснення, в яких зазначила, що франшизу виплатити не має можливості, оскільки має скрутне матеріальне становище.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, причини неявки суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

30.10.2020 в м. Києві на пр.-ті. М.Бажана відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіл «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2020 відповідача визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди /а.с. 9/.

У відповідності з ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

З метою отримання виплати страхового відшкодування за завдані матеріальні збитки, позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 11.01.2021. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомила позивача, що страхове відшкодування в розмірі 5 385 грн. 74 коп. буде перераховано на протязі 5 робочих днів, та зазначено, що франшиза згідно полісу обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу становить 2600 грн. /а.с. 8/.

01.03.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплати франшизи у розмірі 2600 грн., проте остання була залишена поза увагою /а.с.6/.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладені договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Разом з тим, відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не компенсовано позивачу франшизу у сумі 2 600, 00 грн., а тому остання підлягає примусовому стягненню з відповідача.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вимог про те, що дфями відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яка спричинила моральні страждання, що виникли в зв`язку з порушенням його нормального ритму життя, у зв`язку з чим суд вважає вимоги в цій частині необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273,280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 майнову шкоду в розмірі 2 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: