КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 753/12793/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10033/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

05 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Компанії «Візз Ейр Хангарі Лтд.» про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

В С ТА Н О В И В :

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом довідповідача, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що з травня 2013 року ОСОБА_1 працював в Компанії «Візз Ейр Хангарі Лтд.», де спочатку був працевлаштований на посаду другого пілота, а 31.08.2017 року прийнятий на посаду командира повітряного судна, що підтверджується Трудовим договором №14 від 31.08.2017 року.

У відповідності до п. 4.1 ст. 4 Трудового договору встановлено розмір заробітної плати позивача - 3 523,75 євро на місяць, що виплачується у гривнях за офіційним обмінним курсом, встановленим НБУ. 26.12.2018 рокувідповідачем було видано Наказ № 162-к про підвищення посадового окладу, згідно якого з 01.01.2019 рокупозивачу встановлюється заробітна плата у розмірі 53 000 євро на рік, що виплачується 12 рівними частинами та виплачується у гривнях за офіційним обмінним курсом, встановленим НБУ, а також додаткові виплати: - виплата за Відстань з розрахунку 0,062 євро за кожний кілометр кожного виконаного польоту; - плата за Посадку з розрахунку 30,00 євро за сектор.

Зазначає, що за січень 2020 року позивачу нарахована заробітна плата у розмірі 118 968,75 грн, що підтверджується випискою (PaySlip) з внутрішньої програми відповідача. Однак, на думку позивача, при нарахуванні заробітної плати за січень 2020 року йому не було враховано роботу у вихідні та святкові дні та роботу у нічний час, що порушує вимоги ст. 107, 108 КЗпП України.

Позивач вказує, що у січні 2020 року ним було відпрацьовано 183 години 45 хвилин та надає розрахунок, в якому зазначає, що робота у нічний час у січні 2020 року складає 21 годину 00 хвилин, робота у святкові та вихідні дні - 57 годин 55 хвилин.

Здійснивши розрахунок та уточнивши його у відповіді на відзив, позивач вважає, що розмір невиплаченої заробітної плати за роботу у світкові та вихідні дні у січні 2020 року становить 37 498,10 грн, а у нічні години - 2 719,29 грн., що разом складає розмір невиплаченої заробітної плати позивачу у святкові і вихідні дні та у нічні години у січні 2020 року - 40 217,39 грн.

Просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині невиплаченої заробітної плати за роботу в нічний час в розмірі 2 719, 29 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, щоза ст. 54 КЗпП України, нічним вважається час з 10 годин вечора до 6 годин ранку та зазначає, що його робота у нічний час у січні 2020 року складає 21 годину 00 хвилин, а отже, відповідно до ст. 108 КЗпП України має оплачуватись у підвищеному розмірі, тобто не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Вважає, що застосовувати Регламент Комісії (ЄС) № 83/2014 від 29.01.2014 року про внесення змін до Регламенту (ЄС) № 965/2012, що встановлює технічні вимоги та адміністративні процедури, пов`язані з повітряними операціями, відповідно до Регламенту (ЄС) № 216/2008 Європейського Парламенту та Ради в частині оплати нічного робочого часу у суду першої інстанції не було підстав, оскільки жодних посилань в даному нормативі з цього приводу не зазначається. В ORO.FTL.IOO «Сфера застосування» даного Регламенту вказано: «У цій підчастині встановлюються вимоги, яких повинен дотримуватися експлуатант і його члени екіпажу в частині обмежень польотного та робочого часу і вимог щодо відпочинку».

В іншій частині рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

15 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Летич І.А. в інтересах Компанії «Візз Ейр Хангарі Лтд.», в якому представник відповідача просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що положення КЗпП України щодо визначення нічного часу взагалі не можуть бути застосовані через специфіку посади позивача, оскільки його робота лише частково мала місце на території України та в часовому поясі України, що не дає можливості для визначення того, що слід вважати «нічним часом». Так, відповідно до ч. 2 ст. 53 Повітряного кодексу України, особливості умов праці, соціально-побутового, житлового забезпечення, режиму робочого часу, часу відпочинку окремих категорій авіаційного персоналу встановлюються законодавством з урахуванням міжнародних вимог та рекомендацій щодо безпечних умов праці та особливих умов соціального захисту окремих категорій авіаційного персоналу. Таким чином, як стверджує відповідач, правила щодо норм польотного часу та відпочинку встановлюються державою відповідача, як експлуатанта, якою саме є Угорщина. Загальним нормативним актом у сфері часу роботи та відпочинку працівників цивільної авіації країн Європейського Союзу є Регламент Комісії (ЄС) № 83/2014 від 29.01.2014 року про внесення змін до Регламенту (ЄС) № 965/2012, що встановлює технічні вимоги та адміністративні процедури, пов`язані з повітряними операціями, відповідно до Регламенту (ЄС) № 216/2008 Європейського Парламенту та Ради. Так, відповідно до п. 9 вказаного Регламенту, визначення «нічна робота» означає період роботи, що охоплює будь-яку частину періоду між 02:00 та 04:59 у часовій зоні, до якої екіпаж акліматизований. Таким чином, до роботи позивача не застосовується ч. 3 ст. 54 КЗпП України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2017 по 22.06.2020 був працівником Компанії «Візз Ейр Хангарі Лтд.», яка діє через своє Представництво «Візз Ейр Хангарі Лтд.», та виконував обов`язки командира повітряного судна, що підтверджується Трудовим договором № 14 від 31.08.2017 року, укладеним між позивачем та відповідачем (а.с. 6-20).

Робота позивача полягає у здійсненні пасажирських, вантажних та інших авіаційних робіт, які можуть здійснюватись у будь-який час доби, у тому числі і в нічний час, вихідні та святкові дні.

26.12.2018 відповідачем було видано Наказ № 162-к про підвищення посадового окладу, згідно якого з 01.01.2019 рокупозивачу встановлюється заробітна плата у розмірі 53000 євро на рік, що виплачується 12 рівними частинами та виплачується у гривнях за офіційним обмінним курсом, встановленим НБУ, а також додаткові виплати: - виплата за Відстань з розрахунку 0,062 євро за кожний кілометр кожного виконаного польоту; - плата за Посадку з розрахунку 30,00 євро за сектор.

Відповідно до розрахунку заробітної плати (PaySlip), позивачу виплачено заробітну плату за січень, яка включає в себе ставку, бонус за добровільний графік, оплату дистанції, плату посадок, додаткові польотні обов`язки, в розмірі 181 149,23 грн. (а.с. 24).

22.06.2020 року позивач був звільнений у зв`язку із скороченням працівників відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині виплати заробітної плати за роботу у нічний час у січні 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що п. 9 Регламенту, визначення «нічна робота» означає період роботи, що охоплює будь-яку частину періоду між 02:00 та 04:59 у часовій зоні, до якої екіпаж акліматизований. Таким чином, до роботи позивача не застосовується ч. 3 ст. 54 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 КЗпП України, трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право".

За положеннями статті 8-1 КЗпП України, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про міжнародне приватне право», до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 34 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, яка набула чинності для України 09.09.1992 року, на кожному повітряному судні, зайнятому в міжнародній навігації, ведеться бортовий журнал, в який заносяться дані про повітряне судно, його екіпаж і кожний політ у такій формі, яка може час від часу встановлюватися згідно з цією Конвенцією.

Відповідачем суду надані бортові журнали, а також графік роботи позивача за січень 2020 року, в яких зафіксований відпрацьований час позивача, у тому числі такий, який позивач вважає нічним часом за трудовим законодавством України.

Питання управління керування, пов`язаними із втомлюваністю, ризиками для безпеки польотів, розроблення державами експлуатантами норм польотного часу, службового польотного часу, службового часу та часу відпочинку, які відповідають нормативним правилам контролю стомлюваності, встановленим державою експлуатанта є предметом регулювання Додатку 6 (п. 4.10.2, п. 4.10.1) Конвенції про міжнародну цивільну авіацію.

Регламент Комісії (ЄС) № 83/2014 від 29.01.2014 року про внесення змін до Регламенту (ЄС) № 965/2012, щовстановлює технічні вимоги та адміністративні процедури, пов`язані з повітряними операціями, відповідно до Регламенту (ЄС) № 216/2008 Європейського Парламенту та Ради, яким врегульовані, у тому числі адміністративні процедури щодо польотного та робочого часу і вимог щодо відпочинку, визначає поняття «робота», «період роботи», «польотний час», «місцева ніч», «режим очікування», «режим очікування в аеропорту», «інший режим очікування», а також «нічна робота», яка означає періоди роботи, що охоплює будь-яку частину періоду між 02:00 та 04:59 у часовому поясі, у якому член екіпажу є акліматизований.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що зазначеним регламентом не врегульовано питання оплати праці в нічний час, а тому суд мав застосувати положення ст. 108 КЗпП України з урахуванням визначення законодавством України «нічного часу» з 22.00 годин до 06.00 годин, оскільки з урахуванням вищенаведених норм КЗпП України та Закону України «Про міжнародне приватне право», застосуванню підлягають норми міжнародного права, а саме Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року з додатками та Регламент Комісії (ЄС) № 83/2014 від 29.01.2014 року про внесення змін до Регламенту (ЄС) № 965/2012, що встановлює технічні вимоги та адміністративні процедури, пов`язані з повітряними операціями, відповідно до Регламенту (ЄС) № 216/2008 Європейського Парламенту та Ради, яким врегульовані,у тому числі адміністративні процедури щодо польотного та робочого часу і вимог щодо відпочинку.

Також судом встановлено, що позивачем не доведено виконання ним роботи у нічний час між 02:00 та 04:59 у часовому поясі, у якому він, як член екіпажу, є акліматизованим, а отже підстави для стягнення заявленої суми з урахуванням вищенаведеного, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовуютьта не впливають на їх правильність.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав дляскасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заробітної плати у нічний час за січень 2020 року в розмірі 2719 грн. 29 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2021 року

Головуючий

Судді