Єдиний унікальний номер 725/1638/13-ц
Номер провадження 6/725/109/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у судовому засіданні в м. Чернівці заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Другий відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення.

В обґрунтування поданої заяви вказував, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 червня 2013 року, яке набрало законної сили 17 червня 2013 року, його позов до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто на його користь 8800 грн., 114 грн. 70 коп. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

14 серпня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до примусового виконання до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції та державним виконавцем 2 вересня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39601234.

Разом з тим, на даний час рішення суду ОСОБА_2 не виконано.

При цьому зазначав, що 4 серпня 2021 року перевіривши дані про виконавче провадження № 39601234 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, йому стало відомо про те, що вищевказане виконавче провадження було завершено 30 жовтня 2014 року й відповідно виконавчий лист старшим державним виконавцем Тодиренчук М.І. повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із відсутністю у боржника майна, із зазначенням строку для повторного пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до 30 жовтня 2015 року.

Разом з тим, зазначає, що з 30 жовтня 2014 року по теперішній час він постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу не отримував, що в свою чергу позбавило його права на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, у тому числі права на оскарження вищевказаної постанови, а також право на отримання стягнутих на підставі рішення суду коштів.

Посилаючись на вказане, просив видати дублікат виконавчого листа видачу та поновити строк на його пред`явлення,як такий, що пропущено з поважних причин.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили.

При цьому, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд поданої ним заяви у його відсутності.

Боржник ОСОБА_2 на адресу суду подав відзив на подану заяву, в якій просив відмити заявнику ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень вказував, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також й доказів втрати виконавчого листа.

Вказував на те, що відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 після повернення йому виконавцями виконавчого листа мав право на повторне його пред`явлення в період до 31 жовтня 2015 року, однак своїм правом не скористався. При цьому вказував, що заявник як позивач та сторона виконавчого провадження мав прав доступу до виконавчого провадження й відповідно йому було відомо про повернення виконавчого листа у 2014 році. Вважає, що заявник недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами стягувача та знаючи про снування рішення суду про стягнення на його користь боргу, у період з жовтня 2014 року по серпень 2021 року не цікавився станом виконання рішення суду й відповідно не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його звернення до державного виконавця з будь-якими заявами, а також не звертався й заявами до суду про видачу дубліката виконавчого листа, у разі його втрати з наданням відповідних доказів, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про зміну сторони виконавчого провадження.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 червня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_3 борг в сумі 8 800 грн., а також 114 грн. 70 судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 56-60).

Дане рішення суду набрало законної сили

В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 , Першотравневим районним судом м. Чернівці, видано виконавчий лист, який 15 серпня 2013 року був отриманий представником ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами ( а.с. 61).

Також судом встановлено, у тому числі й з наданих заявником доказів, останній 2 вересня 2013 року, з метою примусового стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за рішенням суду звернувся до державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 2 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 14 серпня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці № 725/1638/13-ц ( а.с. 68).

При цьому, зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження убачається, що державним виконавцем було роз`яснено сторонам виконавчого провадження їх право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження , внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № ВБ9Г4923ДЕ1В, за відповідною адресою в мережі Інтернет .

Однак, як убачається з Інформації про виконавче провадження, отриманої 4 серпня 2021 року заявником, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника боргу, на підставі постанови державного виконавця від 30 жовтня 2014 року було повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із відсутністю майн боржника, на яке можливо звернути стягнення ( а.с 69-70).

Зокрема, звертаючись до суду із відповідною заявою, ОСОБА_3 вказував, що ним у визначеному законом порядку не була отримана постанова державного виконавця від 30 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувану й відповідно він був позбавлений права на її оскарження, а також можливості вдруге звернутися із виконавчим документом до примусового виконання, а оскільки про постанову йому стало відомо лише у серпні 2021 року , просив поновити йому строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, як такий що пропущено з поважних причин та видати дублікат виконавчого листа.

Так, відповідно до положень ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина частини 1 пункту 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України передбачає, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент видачі оригіналу виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

При цьому, ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" , у редакції чинній на день винесення постанови про повернення виконавчого листа, визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що виконавчий лист було повернуто стягувану постановою державного виконавця від 30 жовтня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із відсутністю майн боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 30 жовтня 2015 року.

Так, згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.

При цьому, чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежать від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судове рішення, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Проте, як убачається з матеріалів справи, стягувач знаючи про невиконання рішення в повному обсязі, протягом тривалого терміну, а саме з серпня 2013 року та до часу звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, не скористався своїм правом ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та брати участь у проведенні виконавчих дій, у тому числі й правом на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Викладене свідчить про виявлення інтересу стягувача до вказаного виконавчого провадження лише після спливу передбаченого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. До того ж стягувачем жодним чином не обумовлено наявність об`єктивних причин такого тривалого часу не звернення до відділу ДВС щодо вказаного виконавчого провадження, а також не надано й відповідних доказів не направлення йому постанови про повернення виконавчого документу й відповідно не заявлено будь-яких клопотань про витребування доказів, у разі неможливості їх подання самостійно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_3 об`єктивних та непереборних обставин причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому немає підстав для поновлення пропущеного стягувачем строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

При цьому, суд зазначає, що безпідставне поновлення судом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Також суду звертає увагу на те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання немає перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання.

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).

За таких обставин, у зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа також слід відмовити.

Крім того, згідно положень чинного законодавства дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Разом з тим, заявником також не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Другий відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало