Справа № 638/259/21
Провадження № 2/638/170/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Щепіхіної В.В.
за участю секретаря Рєзніка І.П.
позивача 1 ОСОБА_1
позивача 3 ОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна,-
ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача 1 ОСОБА_1 , позивача 2 ОСОБА_5 , позивача 3 ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна, згідно прохальної частини якої позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь кожного з них безпідставно набуті (збережені) кошти по 271 440, 99 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 15.10.2020 року рішенням комісії за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями № НОМЕР_1 (м. Київ) погоджено виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в сумі 1 085 763, 96 грн. на сім`ю з чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_4 (батько, військовослужбовець), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_5 (мати) та ОСОБА_2 (донька). Так, на утриманні ОСОБА_4 знаходилася сім`я у складі: дружини ОСОБА_5 , сина ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_2 . 07.09.2020 р. позивачі склали нотаріально завірену заяву про надання згоди на отримання повної грошової компенсації замість отримання житла чоловіком (батьком) ОСОБА_4 , який перебуває на відповідній черзі з отримання квартири. Приблизно в цей же час відповідач перестав з`являтись додому та проживати з сім`єю. Отримавши суму в розмірі 1 085 763, 96 грн., відповідач набув майно та почав користуватися та розпоряджатися частинами суми, а саме 814 322, 97 грн. за рахунок позивачів без достатньої правової підстави, а отже відповідач зобов`язаний повернути майно - грошову суму у розмірі 814 322, 97 грн. позивачам. Позивачі звертались до відповідача з усною вимогою повернути належні їм частини виплаченої грошової компенсації, але відповідач відмовився. Просять суд позов задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2021 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 (позивача 2) до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна у розмірі 271440, 99 грн. закрито; провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 (позивача 3) до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна у розмірі 249560, 00 грн. закрито.

Тобто, предметом позовних вимог ОСОБА_1 (позивача 1) є: стягнення з відповідача ОСОБА_4 на його користь безпідставно набутих (збережених) коштів у розмірі 271440, 99 грн., а предметом позовних вимог ОСОБА_2 (позивача 3) є стягнення з відповідача ОСОБА_4 на її користь безпідставно набутих (збережених) коштів у розмірі 21 880, 99 грн., в іншій частині пред`явлених вимог провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, тобто у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні. Також матеріали справи містять відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, стягнувши з позивачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Так, частина перша статті 1212 ЦК України, на думку відповідача, не може застосовуватися до грошей, які є предметом стягнення у даній справі, оскільки вони не є майном у розумінні цієї статті. Правовідносини між сторонами щодо грошових коштів, переданих у рахунок компенсації за житло носять договірний характер, оскільки нараховані відповідачу за його згодою та відповідно Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, а це унеможливлює застосування статті 1212 ЦК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази підтвердження права власності (інших речових прав) позивачів на кошти, що витребовуються, що є порушенням вимог частини 1 статті 89, частини 2 статті 214, частини 5 статті 263 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить суд проводити судовий розгляд за відсутністю представника КЕВ м. Харків та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з послужного списку майора ОСОБА_4 , останній 04.09.2007 року звільнений в запас Збройних Сил України за пунктом 63, пп. «г» (у зв`язку зі скороченням штатів) відповідно "Положенню про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України", виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 04.09.2007 року (а. с. 25-26).
Як зазначено у наказі начальника Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 04.09.2007 №198, ОСОБА_4 постійним або службовим житлом не забезпечувався (а. с. 27).
Відповідно до витягу з протоколу №13 засідання житлової комісії ХУПС від 10.12.2009 року майора ОСОБА_4 з 31.08.2007 року зараховано у позачергову чергу військовослужбовців, звільнених з лав Збройних Сил України у зв`язку із скороченням штатів, за станом здоров`я (а. с. 28).
Згідно з довідкою Шевченківського районного військового комісаріату міста Харкова Міністерства оборони України від 01.09.2020 року №3/50, майор в запасі ОСОБА_4 , 1969 року народження, дійсно перебуває на військовому обліку у Шевченківському районному військовому комісаріаті міста Харкова (а. с. 29).
Із довідки Шевченківського районного військового комісаріату міста Харкова Міністерства оборони України від 01.09.2020 року №3/51, вбачається, що згідно даних особової справи, на утриманні ОСОБА_4 , 1969 року народження, дійсно знаходиться сім`я у складі: дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_1 , донька ОСОБА_2 (а. с. 30).
Факт родинних відносин між сторонами по справі підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а. с. 34-36).
07.09.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 склали заяву про надання згоди на отримання повної грошової компенсації замість отримання житла чоловіком (батьком) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на відповідній черзі з отримання квартири, яку засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Канавець С.В. (а. с. 31).
Також матеріали справи містять розписку від 23.09.2020 року, згідно якої ОСОБА_4 зобов`язується при отриманні грошової компенсації від МО поділити рівномірно частку ОСОБА_1 (а. с. 32).
13.12.2020 ОСОБА_4 отримав грошову компенсацію у розмірі 1 085 763,96 грн., яка була перерахована йому на відкритий у зв`язку з цим банківський рахунок. Даний факт визнаний сторонами та ніким не оспорюється.
На виконання вимог ухвали суду від 09.02.2021 року про витребування доказів, третя особа, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, надала до суду копії документів з облікової справи ОСОБА_4 , на підставі яких останньому було здійснено виплату грошової компенсації.
Зокрема, з облікової справи відповідача вбачається, що датою зарахування сім`ї ОСОБА_6 на квартирний облік є 25.11.1994 року, а датою зарахування до позачергового списку 10.12.2009 року (а. с. 51).
01.09.2020 року ОСОБА_4 надав начальнику КЕВ м. Харків заяву про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому жиле приміщення відповідно до складу родини (а. с. 55).
Відповідно до витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії ХНУПС від 02.09.2020 року за розглядом питання надання грошової компенсації за належне житлове приміщення прийнято рішення: згідно постанови КМ України від 02.09.2015 року №728, наказу начальника Харківського гарнізону №51 від 06.05.2020 року та листа КЕВ міста Харків №1697 від 15.04.2020 року надати грошову компенсацію за належне жиле приміщення майору запасу ОСОБА_4 на склад сім`ї 4 особи (він, дружина, син, 1993 р.н, донька, 2002 р.н. у розмірі 1083380, 29 грн. зі зняттям з квартирного обліку (а. с. 57).
Вказаний протокол житлової комісії Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 02.09.2020 року №9 затверджено наказом №1180 тво начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба Коваленка М. від 02.09.2020 року, про що свідчить витяг із вказаного наказу (а. с. 58).
Також Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків надано до суду розрахунок виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення у Харківському національному університеті Повітряних Сил Харківського гарнізону, з якого вбачається, що компенсація складає 1085763, 96 грн., яка обрахована наступним чином: К = (13,65 м2 х 4 чол. + 17м2 - 26,05 м2) х 23836,75 грн, з вирахуванням площі (26,05 м2) (а. с. 52).
Згідно довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 23.12.2020 року №6266, ОСОБА_4 на склад родини 4 особи: він, дружина - ОСОБА_5 1969 р.н., син - ОСОБА_1 , 1993 р.н, ОСОБА_2 , 2002 р.н. рішенням комісії за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 15.10.2020 року №41 (м. Київ) погоджено виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в сумі 1085763, 96 грн. із розрахунку за формулою (13,65 м2 х 4 + 17м2 - 26,05 м2) х 23836,75 грн, з вирахуванням площі (26,05 м2), яка перебувала в приватній власності у ОСОБА_4 . Кошти перераховані на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 (а. с. 33).

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зважаючи на зміст зазначеної норми, можна відокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні немає правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею, чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК як і загалом норм глави 83 ЦК свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Аналізуючи викладе, можна дійти висновку, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Разом з тим, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому вона відпала.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків також, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Отже, зі змісту вищезазначених норм можна дійти висновку, що гроші є майном, оскільки являються річчю, тобто предметом матеріального світу, тому доводи відповідача в частині неможливості застосування ст.1212 ЦК України щодо перерахування саме грошей судом не приймаються.
З правового аналізу вище наведених норм матеріального права вбачається, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання (правовий висновок, викладений у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.02.2020 по справі №61-4431 св18).
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затверджених наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно з пунктом 1 Розділу VIII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затверджених наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, військовослужбовці та члени їх сімей, які перебувають на обліку, мають право отримати грошову компенсацію за належне їм для отримання житлове приміщення (далі - грошова компенсація).
Таким чином, право на грошову компенсацію мають як військовослужбовці, так і члени їх сімей, а отже ОСОБА_4 , отримавши грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення на склад родини 4 особи в сумі 1085763, 96 грн., збагатився за рахунок інших членів сім`ї без достатньої правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочинами.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на одного члена родини, яка складається із 4 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , припадає сума у розмірі 271440, 99 грн., яка обрахована наступним чином: 1085763, 96 грн. (загальна сума грошової компенсації) : 4 члени сім`ї, а отже позивачі вправі вимагати належну їм грошову компенсацію саме на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. Правовідносини, що склалися між сторонами, не врегульовані на рівні достатньої правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином. Посилання у зв`язку з цим у відзиві відповідача на договірний характер правових відносин між сторонами є необгрунтованим та спростовується матеріалами справи.
Судом встановлено, що згідно розписки від 16.03.2021 року, ОСОБА_5 16.03.2021 року отримала безпосередньо від ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 271 440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп. від МО як частину грошової компенсації, яка була видана на житло, та саме на підставі відсутності спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 провадження в цій частині судом закрито.
Крім того, матеріали справи містять розписку від 16.03.2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 16.03.2021 року отримала безпосередньо від ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 271440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп., від МО як частину грошової компенсації, яка була видана на житло. Розписка містить твердження, що вищевказану суму у розмірі 271440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп. отримала ОСОБА_2 , а вищевказану суму у розмірі 271440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп. віддав ОСОБА_4 . Претензій до ОСОБА_4 позивач 3 не має (а. с. 149).
Сторонами, що приймають участь у судовому провадженні, дійсність вказаного правочину, обсяг цивільної дієздатності сторін правочину під час його вчинення, чи факт вчинення його під впливом помилки, обману, насильства чи тяжкої обставини не оспорюється, а тому в силу статті 204 ЦК України, вказаний правочин є правомірним, адже діє презумпція правочину.
Заперечуючи факт отримання усієї суми коштів від ОСОБА_4 , позивач 3 ОСОБА_2 у заяві про часткове закриття провадження у справі посилалась на те, що відповідач не повернув при передачі грошей суму у розмірі 21 280,99 грн., що було виявлено пізніше при перерахунку грошей вже після їх отримання.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти факту лише часткової виплати позивачу 3 грошової суми. Заявив, що він сплатив частку позивача 3 в повному обсязі і за його інформацією цією сумою, якої не вистачає (21 880,99 грн.), розпорядився після передачі його син ОСОБА_1 (позивач 1), оскільки саме він безпосередньо отримував гроші від імені ОСОБА_2 .
Суд, дослідивши зміст наданої розписки від 16.03.2021 року, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на її користь безпідставно набутих (збережених) коштів у розмірі 21880, 99 грн., адже по тексту даного письмового доказу вказано, що ОСОБА_2 16.03.2021 року отримала безпосередньо від ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 271 440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп., від МО як частину грошової компенсації, яка була видана на житло. Розписка містить твердження, що вищевказану суму у розмірі 271 440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп. отримала ОСОБА_2 , а вищевказану суму у розмірі 271440 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 99 коп. віддав ОСОБА_4 , при цьому претензій до ОСОБА_4 у неї немає.
Доводи ОСОБА_2 про те, що відповідач повернув не всю суму безпідставно збережених коштів, а лише 249560, 00 грн. із заявлених до стягнення 271440, 99 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються змістом розписки від 16.03.2021 року, де вказано, що позивач отримала усю суму та що претензій у неї немає. Інших доказів, які б підтверджували факт передачі відповідачем саме тієї суми, яку вона, на її думку, дійсно отримала, позивачем 3 не надано.
За наявними доказами суд приходить до висновку, що сторона позивача 3 не довела належним чином тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає за необхідне відмовити у присудженні на її користь суми у розмірі 21880, 99 грн.
Таким чином, наразі відповідач ОСОБА_4 зберігає лише безпідставно набуте майно, що належить позивачу ОСОБА_1 у розмірі 271440 грн. 99 коп., вимоги ж інших членів родини задоволені у позасудовому порядку, про що свідчать належні та допустимі докази у вигляді розписок.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна підлягають задоволенню у повному обсязі, у задоволенні ж позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Згідно із вимогами даної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 у відповідності до частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» та приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України сплатили судовий збір у розмірі 1 % від ціни позову, тобто 8143, 23 грн.
Отже, на долю позовних вимог ОСОБА_1 , які задоволені у повному обсязі, припадає судовий збір у розмірі 2714, 41 грн., який і підлягає стягненню на користь позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в частині стягнення 21880, 99 грн., витрати по сплаті судового збору в пропорційному розмірі 218,71 грн. залишаються за позивачем.

Згідно з п.3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних виог. З боку позивачів інших судових витрат, окрім судового збору, до стягнення не заявлено. Водночас, відповідач просив стягнути з позивачів витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.
Стосовно заявлених відповідачем витрат суд повідомляє наступне.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Оцінюючи документи, надані відповідачем в обґрунтування судових витрат на правову допомогу, суд позбавлений можливості визначити співмірність заявленого розміру вказаних витрат з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатських послуг та робіт, оскільки вони не визначені в наданих документах.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог відповідача в частині відшкодування з позивачів витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 1212 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, про стягнення безпідставно набутого (збереженого) майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , безпідставно набуті (збережені) грошові кошти у розмірі 271440 (двісті сімдесят одна тисяча чотириста сорок) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 2714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 41 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 218,71 грн. залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08.10.2021.

Головуючий суддя В.В. Щепіхіна