Постанова

Іменем України

30 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 181/597/19

провадження № 61-11054св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Мрія»,

відповідачі: Межівська селищна рада Межівського району Дніпропетровської області, Фермерське господарство «Птиця А.П.», ОСОБА_1 ,

третя особа - Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року у складі судді Юр`єва О. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Мрія» (далі - ПСП «Мрія») звернулося з позовом до Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, ФГ «Птиця А. П.» та ОСОБА_1 , третя особа: Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (далі - Межівська РДА), про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Позов мотивовано тим, що згідно розпорядження Межівської РДА

№ Р-513/0/313-14 від 20 листопада 2014 року між позивачем та Межівською РДА 08 грудня 2014 року укладено договір оренди земельної ділянки, яка є не витребуваним паєм, що розташована на території Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області площею 6,5177 га, кадастровий номер :02:002:0662, пай № 538, та додаткову угоду № 42 від 20 квітня 2018 року про перегляд розміру орендної плати. Строк дії договору п`ять років. На підставі акту приймання-передачі до 08 грудня 2019 року земельна ділянка передана у користування ПСП «Мрія». Договір оренди зареєстровано виконавчим комітетом Райпільської сільської ради про що зроблений запис під № 7 в Книзі реєстрації договорів.

До закінчення строку дії договору оренди 04 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Птиця А. П.» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки

№ 3 строком на 49 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Петропавлівської районної державної адміністрації Руденко Ю. П. 04 квітня 2019 року.

Вважає порушеним переважне право орендаря ПСП «Мрія» на переукладання договору оренди землі після витребування власником свого земельного паю

у зв`язку з укладанням договору оренди з новим орендарем без розірвання договору оренди землі з ПСП «Мрія».

В пункті 6 договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року, який укладено між ПСП «Мрія» та Межівською РДА, встановлений п`ятирічний термін його дії, у разі витребування паю його власником договір припиняється достроково або вносяться зміни згідно з пунктом 34 цього договору, яким серед іншого передбачено, що дія договору оренди припиняється у разі витребування паю його власником та в цьому випадку орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки, що свідчить про переважне право у ПСП «Мрія» на переукладання договору. В разі відсутності бажання власника земельного паю він мав направити пропозицію позивачу про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки власнику, однак цього зроблено не було та земельна ділянка у ПСП «Мрія» не вилучалась. Така поведінка орендодавця є недобросовісною, а про укладання ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з ФГ «Птиця А. П.» позивачу стало відомо після появи сільськогосподарської техніки на земельній ділянці, яку орендує ПСП «Мрія».

Оскільки договір оренди земельної ділянки ОСОБА_1 з ФГ «Птиця А. П.» укладений до закінчення строку дії попереднього договору та з порушенням переважного права попереднього орендаря, тому є недійсним. Рішення Межівської селищної ради Дніпропетровської області №930-18/VII від 28 березня 2019 року «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0662» є незаконним, оскільки прийняте без оформлення протоколу розподілу земельних ділянок. Межівська селищна рада при винесенні вказаного рішення не повідомила власника землі та орендаря землі ПСП «Мрія», яке призвело до укладання недійсного договору з ФГ «Птиця А. П.».

Ураховуючи збільшення позовних вимог позивач просив суд:

- визнати договір оренди земельної ділянки площею 6,5177 га, розташованої на території Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області кадастровий номер :02:002:0662 № 3 укладений 04 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Птиця А.П.» недійсним;

- визнати недійсним та скасувати рішення Межівської селищної ради Дніпропетровської області №930-18/VII від 28 березня 2019 року «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0662».

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від

11 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, позовну заяву ПСП «Мрія» залишено без задоволення.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги не ґрунтуються на приписах законодавства та не надають позивачу переважного права на переукладення договору. Спірна земельна ділянка виділена в натурі з єдиного земельного масиву і у зв`язку з цим предмет договору оренди земельної частки (паю), укладеного ПСП «Мрія» з Межівською РДА змінився, оскільки пай зазначався

в умовних кадастрових гектарах і вказував на наявність речового, а не майнового права, а тому суд першої інстанції вірно вважав цю обставину підставою для застосування пункту 34 цього договору, за яким передбачено припинення його дії у разі витребування паю його власником. Орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки, при цьому на зазначені правовідносини не розповсюджується правило переважного права на оренду. З моменту виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та з моменту виникнення права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законодавством, сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди, утратив чинність,

а укладений між сторонами договір оренди земельної частки (паю),

є припиненим.

Аргументи учасників справи

23 липня 2020 року ПСП «Мрія» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оформлення права власності на земельну ділянку дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє і такі договори підлягають переукладанню. Припинення дії договору оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладання відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». Тому укладеним між ОСОБА_1 та ФГ «Птиця А. П.» договором оренди земельної ділянки від 04 квітня 2019 року № 3 порушено права позивача передбачені статтею 25 Закону України «Про оренду землі».

ПСП «Мрія» подало пояснення до касаційної скарги, в яких позивач просить розглянути вимогу про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки ФГ «Птиця А. П.».

У вересні 2020 року ФГ «Птиця А. П.» та Межівська селищна рада Дніпропетровської області подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили суд касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін, посилаючись на безпідставність вимог касаційної скарги.

Вказують, що договір оренди земельної ділянки (із числа невитребуваних земельних часток (паїв) колишнього КСП «13-річчя Жовтня пай 538»), укладений 08 грудня 2014 року між Межівською РДА та ПСП «Мрія», припинився з дати набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Тому оспорюваними рішенням Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року № 930-18/VІІ «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки» та договором оренди земельної ділянки від 04 квітня 2019 року № 3 права позивача не порушено.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений

у постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 924/468/14, від 22 травня 2019 року у справі № 904/3558/18 та відсутній висновок Верховного Суду щодо питання правомірності виділення в натурі земельної ділянки власнику земельного паю за рахунок земель такого колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого власник паю не був).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням голови Межівської РДА від 20 листопада 2014 року

№ Р-513/0/313-14 надано в оренду ПСП «Мрія» не витребуваний пай

№ 538 площею 6,5177 га.

Рішенням виконкому Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року № 62 зареєстровано договір оренди на не витребуваний земельний пай № 538.

08 грудня 2014 року між Межівською РДА та ПСП «Мрія» укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого підприємству було передано

в оренду земельну ділянку, площею 6,5177 га (не витребувані паї колишнього КСП «13-річчя Жовтня»), що розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, строком на п`ять років.

Згідно з пунктом 34 зазначеного договору у разі витребування паю його власником договір припиняється достроково або вносяться зміни на підставі.

У цьому випадку цей договір припиняється, а орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки.

Згідно акту від 18 липня 2014 року встановлено на місцевості межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПСП «Мрія» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, пай №538, загальною площею 6,5176 га.

Кадастровий номер на вказану земельну ділянку у 2014 році присвоєно не було, тому не було проведено її реєстрацію згідно чинного законодавства.

Платіжними дорученнями від 25 січня 2019 року № 33, від 25 лютого 2019 року № 85, від 27 березня 2019 року № 144, від 26 квітня 2019 року № 215 підтверджується сплата ПСП «Мрія» орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності по 9 704,68 грн щомісячно.

Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від

29 листопада 2018 року №181/1145/18 визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 5,32 умовних кадастрових гектара на території Межівської селищної ради в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 .

Рішенням Межівської селищної ради від 21 лютого 2019 року № 894-17/VII ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо паю № 538 на підставі його заяви від 21 січня 2019 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0662 площею 6,5177 га, номер запису про право власності 31000531 від 29 березня 2019 року.

На підставі договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2019 року

№ 3 ОСОБА_1 надано в оренду, а ФГ «Птиця А. П.» прийнято в строкове платне користування земельну ділянку, що призначена для сільськогосподарських потреб, площею 6,5177 га, кадастровий номер :02:002:0662, яка знаходиться на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Договір укладено на 49 років, який зареєстрований 04 квітня 2019 року, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 166376578, сформованого 13 травня 2019 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які

ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору

в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку

у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним

у судовій практиці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року в справі № 181/599/19 (провадження № 61-17135св20) вказано, що «08 грудня 2014 року між Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ПСП «Мрія» укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого підприємству було передано в оренду земельну ділянку, площею 6,5177 га,

у тому числі ріллі - 6,5177 га (невитребуваний пай колишнього КСП «13-річчя Жовтня»), що розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, строком на п`ять років. У пункті 34 договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року сторони передбачили, що дія договору оренди припиняється у разі витребування паю його власником.

У цьому випадку цей договір припиняється, а орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки. Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що набута у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка мала статус невитребуваних земельних паїв, її було виділено

в натурі з єдиного земельного масиву. Таким чином, предмет договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року, земельна частка (пай), укладеного між ПСП «Мрія» та Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, змінився, оскільки пай зазначався в умовних кадастрових гектарах і вказував на наявність речових, а не майнових прав, що спростовує доводи касаційної скарги у відповідній частині. Крім того, такий договір укладався не з ОСОБА_1, яка стала власником земельної ділянки. Верховний Суд також погоджується з висновком судів про те, що договір оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року припинено на підставі пункту 34, за умовами якого договір припиняє свою дію у разі витребування паю його власником. Орендар і власник паю за власним бажанням можуть укласти між собою договір оренди земельної ділянки, при цьому на зазначені правовідносини не поширюється правило переважного права на оренду. Оспорюваний позивачем договір оренди земельної ділянки від 04 квітня

2019 року укладався ОСОБА_1 з ФГ «Птиця А. П.» щодо конкретної земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, та належної орендодавцю на праві власності, тобто щодо зовсім іншого нерухомого майно, яке не є тотожним з тим, стосовно якого 08 грудня 2014 року був укладений договір оренди земельної ділянки між ПСП «Мрія» та Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. Доводи касаційної скарги про те, що оформлення права власності на земельну ділянку дію раніше укладеного її власниками договору оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладанню, є безпідставними, оскільки пунктом 34 договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року, укладеного між позивачем та Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, передбачено припинення його дії у разі витребування паю його власником».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня

2021 року у справі 181/598/19 (провадження № 61-10997св20), від 31 травня 2021 року у справі 181/1481/19 (провадження № 61-17159св20).

Встановивши, що дія договору оренди від 08 грудня 2014 року, укладеного між Межівською РДА та ПСП «Мрія», була припинена у зв`язку із витребування паю його власником, у позивача відсутнє суб`єктивне право чи інтерес, що підлягають захисту, суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє посилання ПСП «Мрія» у поясненнях до касаційної скарги про розгляд вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, оскільки така вимога не була заявлена позивачем при подачі позову, а суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду

в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від

18 січня 2021 року в справі № 181/599/19 (провадження № 61-17135св20), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі 181/598/19 (провадження

№ 61-10997св20), від 31 травня 2021 року у справі 181/1481/19 (провадження

№ 61-17159св20), не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін, тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від

11 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

17 червня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат