Справа № 352/394/21
Провадження № 2/352/499/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_5.,

представника відповідача ПАТ "УкрСиббанк" Гембусь - Малецької М.В.,

представника відповідача ТОВ "Кей-Колект" Деренько З.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Кей-Колект" про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи тим, що відповідачі протиправно не зарахували в погашення заборгованості, визначеної рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012, кошти, перераховані ОСОБА_1 . Крім того вказав, що ПАТ «УкрСиббанк» зараховуючи кошти на свої рахунки вів нечесну підприємницьку практику, так як на той момент між позивачем та банком зобов`язань не існувало. Одночасно, ТОВ «Кей-Колект» не відкрило та не повідомило позивачу рахунок, на який нею мали сплачуватись кошти на виконання рішення суду від 06.11.2012. У зв`язку з цим представник позивача просить суд визнати неправомірними такі дії відповідачів та зобов`язати зарахувати кошти як погашення заборгованості за рішенням суду.

Ухвалою суду від 01.03.2021 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою судді від 02.03.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 14.04.2021, 22.06.2021, 06.07.2021, 26.07.2021, 14.09.2021 задоволено клопотання представника відповідача АТ «Укрсиббанк» щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.04.2021 клопотання представника позивача задоволено частково та витребувано у ТОВ «Кей-Колект» докази.

Ухвалою суду від 16.07.2021 у прийнятті заяви представника позивача про збільшення позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» скористалася правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 02.04.2021. Вказала, що кошти від позивача банк приймав в рахунок погашення кредитної заборгованості після уступлення права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Кей-Колект» на підставі укладеного між даними юридичними особами договору на обслуговування платежів від 12.12.2011. Таким чином вважає, що банк діяв в межах укладеного договору, а відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Представник ТОВ «Кей-Колект» скористалась правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 29.04.2021. Пояснила, що між відповідачами 12.12.2011 був укладений договір факторингу №1 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно із якими права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» перейшли до ТОВ «Кей-Колект». Вважає, що позивач помилково дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 156 052,64 грн, сплачені нею в період з 20.08.2012 по 12.08.2014, є платежами на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012, так як воно набрало законної сили 07.10.2013. Стосовно невідкриття рахунку відповідачем для погашення заборгованості зазначає, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку кредитора відкрити рахунок для виконання боржником рішення суду.

Представник позивача скористався правом на подання відповіді на відзив ТОВ «Кей-Колект» в якому зазначив, що дії відповідача свідчать про бажання отримати подвійну суму заборгованості, так як відповідно до вимог ЦК України наявність рішення суду припиняє можливість здійснювати будь-які донарахування за кредитними договорами, а відтак всі внесені ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості товариство зобов`язано було зараховувати для зменшення суми, визначеної рішенням суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Вказав, що позивач за вказівкою представника ПАТ «Укрсиббанк» продовжувала сплачувати кошти після рішення суду, на рахунки відкриті в даному банку. Пояснив, що ОСОБА_1 жодної інформації від ТОВ «Кей-Колект» не отримувала, а відтак вважає, що останні протиправно не зарахували кошти на рахунок погашення заборгованості за рішенням суду від 06.11.2012.

Представник відповідача АТ «Укрсиббанк» проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позов. Вказала, що всі кошти, які надходили від ОСОБА_1 , були в подальшому перераховані ТОВ «Кей-Колект» відповідно до призначення, вказаному в платіжному дорученні.

Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» проти задоволення позову заперечила з підстав, вказаних у відзиві на позов. Пояснила, що всі кошти, які надходили від ПАТ «Укрсиббанк» як погашення заборгованості від ОСОБА_2 були зараховані товариством та основне зобов`язання (тіло кредиту) зменшилось, що підтверджується відповідними довідками. Вказала, що сума заборгованості ОСОБА_1 змінилась, так як саме собою набрання законної сили рішенням суду не змінює та не припиняє кредитного договору доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За вимогами ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12.07.2006 між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») укладено договір кредиту №71/232-361/06 на суму 25 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року (а.с.5-9). Крім того між вищевказаними сторонами 26.12.2007 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 15 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року (а.с.10-12).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань ПАТ «Укрсиббанк» 30.07.2010 звернулося з позовом до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про стягнення боргу за вищевказаними договорами (а.с.13-15).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 за №0907/2-3640/2011 первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість у розмірі 321668 гривень 29 коп. за договором кредиту №71/232-361/06 від 12.07.2006 року та договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.12.2007 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи та дослідженого в якості письмового доказу копії договору від 12.12.2011 між відповідачами укладено договір про обслуговування платежів (а.с.77-78).

В подальшому відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій про здійснення касових операцій та наданої АТ «Укрсиббанк» інформації по рахунку ОСОБА_1 , позивачем в період з 20.08.2012 по 13.08.2014 було перераховано на рахунок, відкритий у ПАТ «Укрсиббанк» грошові кошти в загальній сумі 156 052,64 грн (а.с.27-33, 79-88).

Згідно розрахунків, наданих ТОВ «Кей-Колект», заборгованість ОСОБА_1 за договором №71/232-361/06 від 12.07.2006 станом на 12.12.2011 становила за основним договором 19 425,25 дол. США, за відсотками 8 298,19 дол. США, а станом на 07.05.2021 - за основним договором 13 847,21 дол. США, за відсотками 8 298,18 дол. США (а.с. 143, 177). Заборгованість за договором №0 від 26.12.2007 станом на 12.12.2011 становила за основним договором 13 028,85 дол. США, за відсотками 6080,31 дол. США, а станом на 07.05.2021 - за основним договором 447,90 дол. США, за відсотками 6 070,72 дол. США (а.с. 147, 178).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №61986323 від 05.05.2020 приватним виконавцем Ткачуком Л.М. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №0907/2-3640/2011, виданим 31.10.2013, на суму 321668,29 грн (а.с.22).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що між відповідачами укладено договір від 12.12.2011 про обслуговування платежів за умовами якого банк зобов`язався приймати від платників та перераховувати на користь клієнта - ТОВ «Кей-Колект» платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими належить клієнтові, у національній валюті України та/або в іноземній валюті із наступним перерахуванням коштів на рахунок клієнта, згідно умов договору (а.с.77-78).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ПАТ «Укрсиббанк» всі кошти, отримані від позивача на погашення заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект», а саме в сумі 156 052,64 грн, перерахувало відповідно до умов вищевказаного договору даному товариству.

Таким чином, на переконання суду, вимоги представника позивача в частині визнання неправомірних дій ПАТ «Укрсиббанк» стосовно зарахування на свої рахунки коштів, сплачених ОСОБА_1 та зобов`язання перерахувати їх ТОВ «Кей-Колект» до задоволення не підлягають.

Стосовно вимоги представника позивача про визнання неправомірною бездіяльність ТОВ «Кей-Колект» щодо невідкриття та неповідомлення розрахункового рахунку для погашення заборгованості, визначеної рішенням суду від 06.11.2012, зобов`язання відкрити такий рахунок, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д)означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У даній справі судом встановлено, що позивач мала можливість реалізовувати свій обов`язок щодо погашення заборгованості і неповідомлення відповідачем ТОВ «Кей-Колект» рахунку на який слід сплачувати кошти жодним чином не порушило права ОСОБА_1 . Крім того, судом встановлено і те, що позивачу на момент ухвалення судового рішення від 06.11.2012 року достеменно було відомо про зміну сторони у зобов`язанні, оскільки саме в процесі розгляду цивільної справи первісного позивача було замінено правонаступником. Однак, незважаючи на ці обставини, позивач самостійно продовжувала сплачувати кошти на рахунок ПАТ «Укрсиббанк», до ТОВ «Кей-Колект» з будь-якими заявами не зверталась.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Кей-Колект» зарахувати у погашення заборгованості, визначеної рішенням суду від 06.11.2012, кошти внесені позивачем після 06.11.2012 на рахунки ПАТ «Укрсиббанк» суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 за №0907/2-3640/2011 первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість у розмірі 321668 гривень 29 коп. за договором кредиту №71/232-361/06 від 12.07.2006 року та договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.12.2007 року.

У період з 20.08.2012 по 13.08.2014 ОСОБА_1 було перераховано на рахунок, відкритий у ПАТ «Укрсиббанк» грошові кошти в загальній сумі 156 052,64 грн, які в подальшому були перераховані ТОВ «Кей-Колект» на виконання укладеного між відповідачами договору.

Дані обставини, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Заперечуючи проти задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект» вказав, що оскільки рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 за №0907/2-3640/2011 набрало законної сили 07.10.2013 року, відтак платежі здійснені до набрання рішенням законної сили не можуть вважатися здійсненими в рахунок боргу по рішенню суду.

Надаючи оцінку вищевказаним запереченням відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ЦПК України, чинних на момент постановлення судового рішення від 06.11.2012 за №0907/2-3640/2011, та резолютивної частини даного рішення, останнє набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відтак, у випадку неподання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, рішення автоматично набирає законної сили.

Суд зазначає, що дійсно в липні 2013 року представником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.07.2013 року залишена без руху, а в подальшому ухвалою цього ж суду від 07.10.2013 року повернена апелянту. Однак, на переконання суду, з врахуванням тієї обставини, що така скарга була подана по закінченню десятиденного строку, визначеного для її подання, та через більше ніж 7 місяців після закінчення такого строку, і в результаті вважається такою, що не була поданою і повернена апелянту, то будь-яких перешкод для зарахування коштів, сплачених позивачем після 06.11.2012, на виконання рішення суду у відповідача ТОВ «Кей-Колект» не було.

Крім того, суд звертає особливу увагу на те, що рішенням суду від 06.11.2012 у справі за №0907/2-3640/2011 встановлено невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами та розмір заборгованості, яка станом на 23.07.2010 року, становила:

- за кредитним договором №71/232-361/06 від 12.07.2006 року - 24187,52 дол. США, що за курсом НБУ, що еквівалентно 191008 гривень 83 коп., з яких: 19425,25 дол. США - основний борг, 3780,17 дол. США - відсотки, 918,78 дол. США - пеня, 63,32 дол. США - штрафні санкції.

- за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.12.2007 року - 16545,46 дол. США, що еквівалентно 130659 гривень 46 коп., з яких: 13028,85 дол. США - основний борг, 2669,94 дол. США - відсотки, 783,35 дол. США - пеня, 63,32 дол. США - штрафні санкції.

Відповідач ТОВ «Кей-Колект», надаючи суду при розгляді даної справи довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 , вказав аналогічну до розміру, встановленому рішенням суду від 06.11.2012, заборгованість за основним боргом - 19425,25 дол. США та 13028,85 дол. США відповідно (а.с. 171, 172).

Одночасно з довідки про залишок заборгованості позивача, вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» кошти, сплачені ОСОБА_1 , зараховувало саме на погашення заборгованості за основним боргом, так як вона зменшилась з 19425,25 дол. США до 13 847,21 дол США за договором від 12.07.2006, та з 13 028,85 дол. США до 447,90 дол США за договором від 26.12.2007 (а.с.143, 147).

Відтак, відповідач заперечує проти зарахування коштів, сплачених ОСОБА_1 як коштів на виконання рішення суду від 06.11.2012, проте одночасно зменшує за рахунок цих коштів суму основного зобов`язання, визначену судовим рішенням, що є взаємовиключним.

При цьому суд, вирішуючи питання про наявність порушеного права позивача та необхідність його захисту, встановив, що незважаючи на зарахування коштів в суму основного зобов`язання, та її зменшення, що безумовно призводить до зменшення суми боргу, визначеної рішенням суду від 06.11.2012 року, відповідач пред`явив до виконання виконавчий лист за №0907/2-3640/2011 на всю суму заборгованості 321 668,29 грн (а.с. 21-26).

Дані обставини, на переконання суду, свідчать про порушення відповідачем ТОВ «Кей-Колект» вимог чинного законодавства, а відтак позов цій частині підлягає до задоволення.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача ТОВ «Кей-Колект» в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 2, 11, 15, 16, 626, 627 ЦК України, керуючись статтями12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Кей-Колект" про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати ТОВ "Кей-Колект" зарахувати у погашення заборгованості, визначеної рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 у справі за №0907/2-3640/2011 кошти, внесені ОСОБА_1 ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " після 06.11.2012.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ТОВ "Кей-Колект" в дохід державного бюджету України 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідачі: ПАТ "УкрСиббанк", просп. Московський, 60, м. Харків, 60050, ;

ТОВ "Кей-Колект", вул. Іллінська, 8, м.Київ, 04070, .

Рішення складене у повному обсязі 04.10.2021 року.

Суддя Гриньків Д.В.