Справа № 654/429/21
Провадження №2/654/560/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2021 року м. Гола Пристань
Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючої судді - Ширінської О.Х.,
за участю секретаря - Синевид І.І.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, -
ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 2008 року він, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, купив у ОСОБА_3 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок розташований на земельній ділянці місцевої ради. На підтвердження вказаного факту нотаріусу була надана довідка Нововолодимирівської сільської ради за № 1118 від 02 грудня 2008 року про те, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована та належить Нововолодимирівській сільській раді.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзиву не надіслав, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 334/2465/14-ц та подальшої сформованої судової практики Верховного Суду, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-2цс15).
Судом встановлено, що 22 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, спорудами під номером АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці місцевої ради.
На підставі даного договору 12 січня 2009 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Ноздрачовою В.Д. було здійснено державну реєстрацію права власності позивача на зазначений будинок та надано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за індексним номером 21516374.
Враховуючи вищевикладене, законодавчо визначені правила переходу у власність земельної ділянки разом з будівлями або спорудами, які на ній розташовані, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , набувши право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набув також права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за тією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка раніше належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.19.2009 року, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити частково.
В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.10.2021 року.

Суддя: О. Х. Ширінська