ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7242/21 Справа № 199/7250/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року по справі за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про визнання неправомірною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії.

Вказана скарга мотивована тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 квітня 2017 року, стягнено з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

12 квітня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду, який ОСОБА_1 14 квітня 2018 року направив до ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України. Повідомленням про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 5 травня 2018 року старший державний виконавець ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілов В.О. повернув виконавчий лист без виконання з посиланням на визначені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби (пункт 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). На думку заявника, державний виконавець пропустив строк вчинення виконавчих дій і прийняття процесуальних рішень, оскільки виконавчий лист отримав 17 квітня 2018 року, а повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання винесено лише 5 травня 2018 року. Крім того, заявник не погоджується з прийнятим рішенням державного виконавця про повернення виконавчого документа, оскільки вважає, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, скаржник просив: - визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О., на виконання до якого надійшов виконавчий лист, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська 12 квітня 2018 року у цивільній справі

№ 199/7250/17-ц (2/199/2932/17), щодо порушення строку вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»; - визнати неправомірною бездіяльність ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України щодо недотримання законодавчих строків направлення ОСОБА_1 повідомлення № 12185-33-18/20.1, датованого 5 травня 2018 року; - визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О., на виконання до якого надійшов виконавчий лист, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська 12 квітня 2018 року у цивільній справі № 199/7250/17-ц (2/199/2932/17), щодо письмового повідомлення ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 12185-33-18/20.1 від 5 травня 2018 року; - зобов`язати старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О. негайно прийняти до виконання вказаний виконавчий лист та у триденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнені кошти у готівковій формі через відділення Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Укрпошта» № 82 за місцем проживання ОСОБА_1 ; - витрати з перерахування коштів на користь ОСОБА_1 у готівковій формі покласти на ДКС України; - зобов`язати старшого державного виконавця старшого державного виконавця ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О. протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали повідомити суд і ОСОБА_1 про виконання ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення; - стягнути з ВПВР Департамента ДВС на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з явкою до суду, у порядку статті 138 ЦПК України за правилами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 як компенсацію за відрив від звичайних занять у зв`язку з явкою до суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 червня 2018 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О., на виконання до якого надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року у справі № 199/7250/17, щодо письмового повідомлення ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зобов`язано державного виконавця вчинити дії, пов`язані з виконанням вказаного виконавчого листа, та направити стягнені кошти у готівковій формі через відділення ПАТ «Укрпошта» № 82 за місцем проживання ОСОБА_1 . Стягнено з ВПВС Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 224,10 грн. У задоволенні скарги у іншій частині відмовлено.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з незаконності рішення державного виконавця ВПВР Департамента ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О. у частині повернення стягувачу з передбаченої пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» підстави виконавчого документа.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати, з наступних підстав.

Встановлено, що скаргу у цій справі подала Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 , яка не має статусу юридичної особи та не має статуту представника. Від імені громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» скаргу підписала ОСОБА_3 як керівник цієї організації.

Так, кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних,соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації CM/Rec(2007)14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Встановлено, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ст.56 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 60 ЦПК України передбачено, що можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

При тлумаченні положень Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VІ «Про громадські об`єднання», Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопад 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить адвокатові, законному представникові. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для ОСОБА_1 і Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

При цьому, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника.

Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчити про наявність у організації цивільної процесуальної правоздатності у цій справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені та завірені документи, що надають відповідні повноваження.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно не дослідивши питання можливості Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» представляти інтереси ОСОБА_1 дійшов передчасного висновку про розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказану скаргу, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала як незаконна підлягає скасуванню з наступним залишенням скарги без розгляду.

В зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» на користь Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1762 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року - скасувати.

Скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Стягнути з Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» на користь Міністерства юстиції України судовий збір в розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко