СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/31/21
ун. № 759/2075/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Кириленко Т.В.;

за участю секретаря судових засідань Істоміній О.Г.;

представника позивача Ляшко О.В.;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) до ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд» (04116, м. Київ, вул. Провіантська, 3) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-тя особа ПАТ «ТММ-Енергобуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2009 року № 289/31/6, укладеного між ним та ПАТ «ТММ Енергобуд», яка складається з: основного боргу та відсотків за користування кредитом.

Позовна заява мотивована неналежним виконанням ПАТ «ТММ Енергобуд» зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21 січня 2016 року виникла вказана заборгованість.

У зв`язку з дією договорів поруки, укладених з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі разом - поручителі), позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором з поручителів.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ляшко О.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що предметом розгляду в даній справі є стягнення з поручителів за договорами поруки заборгованості внаслідок невиконання ПрАТ «ТММ0Енергобуд» зобов`язань за кредитним договором, укладеним між юридичними особами, а тому справа в силу ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чернюк В.В. в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви клопотання адвоката Ляшко О.В. підтримує.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечував, посилаючись на те, що позов подано до прийняття відповідних змін до ГПК України, а тому він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ «Державний ощадний банк України» як кредитор подало позов до фізичних осіб, як поручителів за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, виходячи з характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, оскільки спір у цій справі між позивачем та відповідачами виник з правовідносин, що стосуються правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України, а тому провадження у справі за вимогами АТ «Державний Ощадний Банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає закриттю.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10.06.2020р. у справі № 635/1964/14-ц (провадження № 61-35274св18).

Твердження представника позивача про те, що позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки поданий до внесення відповідних змін до ст. 20 ГПК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20 ГПК України, ст.ст. 19, 255, 256 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) до ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд» (04116, м. Київ, вул. Провіантська, 3) про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 4.10.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко