Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3383/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьку позивача належить житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,15 га, за адресою: с. Боржавське. Спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця позивач та відповідач. Позивач вказує, що прийняла спадщину так як проживала в спадковому будинку на день смерті спадкодавця, однак листом приватного нотаріуса їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки не представлено визначених законом оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, а право на будинок не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, але подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27 листопада 2019 року виконавчим комітетом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис 33.

Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 04.06.2018 року.

Після смерті спадкодавця, батька позивача відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду від 22.04.2014 року, але в Державному реєстрі прав на нерухоме майно право на будинок померлого ОСОБА_3 на підставі рішення суду - не зареєстровано;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,15 га, розташована за адресою с. Боржавське.

Земельні ділянки належать на праві власності спадкодавцю, ОСОБА_5 ), на підставі рішення Боржавської сільської ради від 28.02.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

За цих обставин діє пункт Перший перехідних положень Земельного кодексу України, яким встановлено, що: «рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку».

Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.

Дія цих статей Земельного кодексу (в редакції 1992 року) зупинялася для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом.

Спадкодавець заповіту не залишив, а тому спадкування відбувається за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданого 31.08.1971 року Боржавською сільською радою, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 виданого 20.04.1991 року Боржавською сільською радою, а також відповідачка, донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 виданого 13.06.2012 року відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_6 виданого 02.05.1987 року Боржавською сільською радою.

Згідно довідок старости села В. Ком`яти №261 та №262 від 06.07.2021 року, на момент смерті батьків позивача в будинку АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані:

- Дочка ОСОБА_1 , 1971 р.н.

- Зять ОСОБА_6 , 1964 р.н.

- ОСОБА_7 , 1992 р.н.

- ОСОБА_8 , 1997 р.н.

- Правнук ОСОБА_9 , 2016 р.н.

- Правнук ОСОБА_10 , 2018 р.н.

- ОСОБА_11 , 1995 р.н.

Згідно розпорядження Голови Боржавської сільської ради №2 від 19.02.2016 року, вулицю Борканюка було перейменовано на вулицю Владики Івана Маргітича.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті батька спадщину прийняла, так як проживала з спадкодавцем у спадковому будинку на момент його смерті, а також вступила в управління спадковим майном після його смерті.

Відповідач на спадщину не претендує та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І.

Однак листом приватного нотаріуса за вих. № 31 від 15.07.2021 року, позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо через відсутність реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок за померлим на підставі рішення суду та через відсутність правовстановлючих документів на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації»: загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 , рік побудови 1969, складає 94,9 м.кв., в тому числі житлова - 38,5 м.кв. Інвентаризаційна вартість будинку - 159211,00 грн.

Відповідно до листа Відділу №2 у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, вартість одного квадратного метра земель житлової забудови становить 86,51 грн., а вартість одного гектара землі сільськогосподарського призначення (рілля) становить - 25204,36 грн.

Таким чином, вартість земельної ділянки площею 0,25 га складає - 216275,00 грн., а вартість земельної ділянки площею 0,15 га складає - 3780,65 грн.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 94,9 м кв., в тому числі житловою - 38,5 м кв.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності в цілому на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності в цілому на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,15 га, за адресою: с. Боржавське.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко