Номер провадження: 22-ц/813/4073/21
Номер справи місцевого суду: 520/9352/18
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремстрой-Україна»,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації»,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремстрой-Україна»,

третя особа державний реєстратор Вальваков Дмитро Гаріальдович,

третя особа ОСОБА_4 ,

третя особа ОСОБА_2 ,

третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна,

третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олена Вікторівна,

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

відповідач за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремстрой-Україна»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року у складі судді Салтан Л.В.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , після уточнення якого, просило відновити його порушене право, як іпотекодержателя за договором іпотеки від 12.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №У-55, шляхом: визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич О.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 542; скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сватаненко О.В.; скасування права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_3 ; визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 ; зобов`язання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. внести до Державного реєстру іпотек реєстрацію обтяження іпотекою нерухомого майна та запис про відчуження нерухомого майна - спірної квартири, яка є предметом договору іпотеки від 12.05.2006.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 12.05.2006 між Банком правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/0077/74/52939 за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом - 60500 доларів США, строком до 12.05.2026 зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13,25 %. В забезпечення виконання зобов`язань, 12.05.2006 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . 29.05.2018 Банку стало відомо, що 16.05.2018 предмет іпотеки проданий за договором купівлі-продажу від 16.05.2018 ОСОБА_2 . Надалі, 13.07.2018 квартира АДРЕСА_1 була продана за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 . Отже, зазначене майно було реалізоване без згоди Банку.

17.08.2018 ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до КП «Департамент державної реєстрації», ОСОБА_3 , ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» про визнання недійсним договору №ЛВ/РО 186 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 26.02.2013, який укладений між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 ; додаткової угоди від 16.02.2015 про відступлення майнових прав за договором №ЛВ/РО 186 від 26.02.2013, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2015 до договору №ЛВ/РО 186 від 26.02.2013 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, що був укладений між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_4 ; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2018, ідентифікаційний номер 41052445, державного реєстратора Вальвакова Д.Г. (КП «Департамент державної реєстрації») про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 ; просило скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2018 індексний номер 41981688, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 та припинити право власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спірну квартиру; визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру.

В позові ОСОБА_1 посилалася на те, що уклала з ТОВ «Прогрес-Строй СУ №2» договір №ЛВ/С-2-8 від 05.01.2006 про інвестування будівництва квартири, будівельний номер АДРЕСА_2 за умовами якого розмір її інвестиції склав 384881 грн. 45 коп. Згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №ОД00 від 22.01.2013, зазначений житловий будинок був зданий в експлуатацією ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ТО «Паляниця». Відповідно до розпорядження KPА ОМР за №98 від 26.02.2013, 2-му пусковому комплексу, в частині секції №2 за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , присвоєно адресу: АДРЕСА_5 . Після введення будинку в експлуатацію, ОСОБА_1 дізналась, що площа спірної квартири збільшилась до 124,3 кв. м. При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що вона зверталася до ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» з пропозицією укласти договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, та їй було повідомлено, що їй необхідно доплатити суму, еквівалентну приблизно 10000 доларів США. 20.05.2018 ОСОБА_1 стало відомо, що зазначена квартира 11.05.2018 була продана ОСОБА_2 за 245000 грн. 00 коп. На думку ОСОБА_1 , зазначені дії є протиправними та шахрайськими, через що вона звернулась до органів МВС України та Київським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області порушено кримінальну справу за ч. 190 КК України. Надалі, 10.07.2018 ОСОБА_2 продав зазначену квартиру ОСОБА_3 , але він не може бути визнаний добросовісним набувачем, оскільки правочин, за яким він набув у володіння спірну квартиру, не відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_2 , не можуть бути добросовісними набувачами. ОСОБА_2 знав про те, що за фактом незаконного заволодіння квартирою відкрите кримінальне провадження, що підтверджується його допитом як свідка в рамках кримінальної справи. ОСОБА_1 не згодна доплачувати ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» 10000 доларів США за 14,96 кв. м. прибудованої тераси, що не була передбачена ані проектом будівництва житлового будинку, ані договором, що був укладений між нею та ТОВ «Прогрес-строй СУ №2», оскільки будь-якого обґрунтованого розрахунку даної суми забудовник позивачеві не надав.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 об`єднано в одне провадження цивільну справу №520/9352/18 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» про відновлення порушеного права іпотекодержателя шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності, визнання права власності, зобов`язання приватного нотаріуса внести до державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про реєстрацію обтяження іпотекою нерухомого майна, та цивільну справу №520/10728/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Департамент державної реєстрації, ОСОБА_3 , ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», треті особи: державний реєстратор Вальваков Д.Г., Даваренюк М.С., Джагаєв В.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. про визнання недійсним договору та акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності, витребування майна, визнання права власності на квартиру.

28.11.2018 ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , в якому просив: визнати недійсним іпотечний договір від 12.05.2006, укладений між АППБ «Аваль», правонаступник якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , що зареєстрований в реєстрі за №У-55, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., посилаючись на те, що спірний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що був чинним на час укладання цього договору), оскільки на той час майнові права не могли бути предметом іпотеки. ОСОБА_1 не мала права передавати майнові права на зазначену квартиру, оскільки згідно діючого на момент такої передачі законодавства майнові права не могли бути предметом іпотеки. Крім того, зазначений договір порушує права ОСОБА_3 як власника майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року в задоволенні позовної заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна, ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», про відновлення порушеного права іпотекодержателя шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності, визнання права власності, зобов`язання приватного нотаріуса внести до державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про реєстрацію обтяження іпотекою нерухомого майна відмовлено. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Департамент державної реєстрації», ОСОБА_3 , ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», треті особи: державний реєстратор Вальваков Дмитро Гаріальдович, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олена Вікторівна, про визнання недійсним договору та акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності, витребування майна, визнання права власності на квартиру - відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», про визнання недійсним іпотечного договору задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір від 12 травня 2006 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрований в реєстрі за №У-55.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення про відмову в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банк згоди на вилучення записів з Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не надавав. Кредитна заборгованість на момент продажу предмета іпотеки Боржником погашена не була. Іпотекодержатель позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за Кредитним договором, так як заставне майно оформлено на особу, яка не має жодного відношення до нього. На момент подачі позовної заяви Банку не було відомо про те, що будинок зданий в експлуатацію, тому було подано клопотання про витребування доказів: а саме: рішення (розпорядження) Одеської міської ради про присвоєння фактичної адреси об`єкту нерухомого майна, а саме: житловому будинку офісними приміщеннями за будівельною адресою: АДРЕСА_4 . З матеріалів справи Банку стало відомо, що відповідно до розпорядження КРА ОМР № 98 від 26.02.2013, 2-му пусковому комплексу, в частині секції №2 за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , присвоєно адресу: АДРЕСА_5 що вірно встановлено судом першої інстанції. Отже, Банком не пропущений строк позовної давності, в межах якого AT «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом про відновлення порушеного права Банку, іпотекодержателя за договором іпотеки від 12.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., який зареєстрований реєстрі за №У-55. Судом залишено поза увагою позовні вимоги Банку про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.05.2018. Також судом залишено поза увагою, дослідження доказів щодо особи ОСОБА_5 та не враховано, що за фактом незаконної реєстрації права власності на квартиру її подальшого продажу порушено кримінальну справу за ст. 190 КК України, про що зроблено запис в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, номер кримінального провадження 80001938. В процесі досудового слідства в рамках кримінального провадження слідчим виявлено, що такої особи, як ОСОБА_4 взагалі не існує. Відповідно до довідки Київського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Київським PB OK ГУМВС України в Одеській області від 12.11.2001 належав ОСОБА_6 , при цьому паспорт громадянина України, після смерті ОСОБА_7 зданий не був і 23.02.2017 інформацію про паспорт було внесено до IП «Недійсні документи». Ідентифікаційний код НОМЕР_2 , що нібито належить ОСОБА_4 , відповідно до он-лайн сервісу не є дійсним. Тобто, право власності було зареєстровано на неіснуючу людину за підробленим паспортом та ІПН. Судом не враховані також пояснення сторін та докази того, що будь-які договори з будь-якими особами, які спрямовані на відчуження майнових прав або права власності на квартиру АДРЕСА_1 (будівельна адреса: квартира АДРЕСА_6 ) не укладались. З огляду на те, що ОСОБА_4 є учасником справи, проте в рамках кримінального провадження виявлено, що такої особи як ОСОБА_4 взагалі не існує, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. Ні ОСОБА_2 , ані ОСОБА_8 не можливо назвати добросовісними набувачами. Набувачі прав власності знали про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й продавець не мав права відчужувати майно, це свідчить про недобросовісність набувача і є також підтвердженням факту недійсності договорів. Судом не враховані докази, стосовно того, що державним реєстратором було допущено помилку та зареєстровано право власності за ОСОБА_4 (на підставі підроблених документів, на підставі неіснуючих документів). Таким чином, оскільки ОСОБА_4 , що є володільцем підробленого паспортного документа, який ніколи не видавався на його ім`я компетентними державними органами України, не може бути учасником будь-якого правочину, тому оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що відбулася 11.05.2018 приймалася державним реєстратором Вальваковим Д.Г. безпідставно та помилково, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. ОСОБА_1 виконала свої грошові зобов`язання за Договором інвестування, повністю сплативши вартість об`єкта інвестування, тобто вчинила спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних та достатніх для набуття майнових прав на цей об`єкт. На сьогоднішній день, ОСОБА_1 у повному обсязі не виконані зобов`язання за Кредитним договором. У зв`язку з вказаними діями, Іпотекодержатель позбавлений можливості задовольнити свої позовні вимоги за Кредитним договором, так як заставлене майно оформлено на особу, яка не має жодного відношення до нього. Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору апелянт зазначив, що позов особи, яка не була учасником правочину, про визнання недійсним оспорюваного правочину може бути задоволений лише у тому разі, якщо таким правочином порушено право цієї особи-не учасника правочину, і воно може бути відновлене шляхом повернення сторін цього правочину до первісного стану. Зазначена позиція підтримується діючою судовою практикою, а саме Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2012 № 6-29761св11 та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13.07.2011 року №6-3068св11. Окрім того, судом невірно застосовано позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові Верховного Суду України від 17.04.2013 року у справі №6-8цс13, та одночасно проігноровано позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018 по справі № 607/3932 ц, провадження № 61-24442св18.

25.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

В апеляційній скарзі послалася на те, що окрім пояснень, викладених в позовній заяві та у відзиві ТОВ «Ресмтрой-Україна», в матеріалах справи наявні докази, що свідчать про підробку документів, на підставі яких за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на спірну квартиру. Судом не взято до уваги суттєві розбіжності зазначених технічних характеристик спірної квартири, вказаних у документах, на підставі яких будинок було здано до експлуатації. Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 26.02.2013 укладеного між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , додаткової угоди від 16.02.2015 року про відступлення майнових прав за договором № ЛВ/РО-186 від 26.02.2013, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2015 до договору від 26.02.2013 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, що був укладений між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_4 , суд по суті непереконливо зазначив один єдиний абзац без жодного посилання на норми права. Якщо суд мав обґрунтований сумнів, щодо достовірності підробки вищезазначених документів, він мав право на підготовчому засіданні поставити це питання сторонам, щоб ними були надані відповідні докази, або запропонувати провести експертизу. Замість цього в попередньому судовому засіданні, яке суд провів лише один раз, суддя жодного питання сторонам не задала, так само не було задано нею і жодного питання при розгляді справи по суті (яке відбулося лише один раз та, як і раніше без участі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ). Оскільки у ОСОБА_4 наявний підроблений паспортний документ, який ніколи не видавався на його ім`я компетентними державними органами України, то він не може бути учасником будь-якого правочину, тому оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на квартиру, що відбулася 11.05.2018 приймалося державним реєстратором Вальваковим Д.Г. безпідставно та помилково, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. Про порушення свого права, а саме про підробку документів, на підставі яких було порушено право, ОСОБА_1 дізналася випадково 20.05.2018, як і було зазначено в позовній заяві, і відлік строку позовної давності починається саме з цієї дати. При цьому суд в оскаржуваному рішенні не визначився із тим, з якої все ж таки дати починає свій перебіг строк позовної давності. Перебіг строку позовної давності ніяк не може починатися з дати нібито укладання документів, які є підробленими.

ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1 частково, а саме:

- визнати недійсним договір № JIB/PO-186 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 26.02.2013 року, укладений між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , додаткову угоду від 16.02.2015 року про відступлення майнових прав за договором № JTB/PO-186 від 26.02.2013 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2015 року до договору №J1B/PO-186 від 26.02.2013 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, що був укладений між ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ОСОБА_4 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 11.05.2018 року індексний номер 41052445, прийняте державним реєстратором Вальковим Дмитром Гаріальдовичем (Комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації») про реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 110 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 за ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2018 індексний номер 41981688, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною про реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 110 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 за ОСОБА_3 та припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру загальною площею 110 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ,

- відмовити у задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» про визнання недійсним Іпотечного договору від 12.05.2006, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА», в частині:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 542;

- скасування реєстрації права власності на 1/1 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 за громадянином України ОСОБА_2 ,

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В., зареєстрованого в реєстрі за номером 882;

- скасування реєстрації права власності на 1/1 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 за громадянином України ОСОБА_3 . Відмовити у задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» про визнання недійсним Іпотечного договору від 12.05.2006, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . У задоволенні інших вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовити в повному обсязі.

06.08.2021 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

18.08.2021 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. надійшов лист-повідомлення про розгляд справи без її участі.

Представник КП «Департамент державної реєстрації» в судове засідання 31.08.2021 не з`явився, про дату, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказане підприємство перебуває в стані припинення за рішенням засновників від 17.09.2019.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , державний реєстратор Вальваков Д.Г. та представник ТОВ «Ремстрой-Україна» в судове засідання 31.08.2021 не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи, що справа протягом тривалого часу перебуває на розгляді у суді, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та її представника, а також представника АТ «Райффайзен Банк Аваль», дослідивши доводи наведені в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги ОСОБА_3 , виходив з того, що договір іпотеки не відповідав вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд послався на те, що права її порушені, однак пропущений строк позовної давності по вимогам про визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав від 26.02.2013, додаткової угоди 16.02.2015 та акту прийому-передачі від 16.02.2015. Крім того, вона ніколи не була власником квартири, тому не має права на задоволення вимог про визнання права власності на квартиру, і не має права на витребування майна з незаконного володіння.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» суд послався на те, що ОСОБА_1 ніколи не була власником спірної квартири.

Проте погодитися з такими висновками суду неможна з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05.01.2006 між ТОВ «Прогрес-Строй СУ №2» та ОСОБА_1 укладений договір про інвестування №J1B/C-2-8, за умовами якого ТОВ «Прогрес-Строй СУ №2» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 об`єкт інвестування-безумовне майнове право на новозбудоване майно, а саме: квартиру за будівельним номером АДРЕСА_8 , яка після державної реєстрації стає правом власності інвестора.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, за своїм правовим змістом він є договором купівлі-продажу майнових прав відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з розділом 2 зазначеного договору, ТОВ «Прогрес-Строй СУ №2» має право укладати договори щодо продажу (відчуженню) об`єкта інвестування відповідно до інвестиційного договору №ИД-07 від 07 жовтня 2003 року, укладеного з ТОВ «Паляниця».

12.05.2006 між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/0077/74/52939, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом - 60500 доларів США, строком до 12.05.2026 зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13,25 %.

В забезпечення виконання зобов`язань, 12.05.2006 між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .

29.04.2011 між ТОВ «Паляниця» та ТОВ «Ремстрой-Україна» укладений договір №ЛВ-29/04-11 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, предметом якого є спільна діяльність без створення юридичної особи з метою завершення будівництва 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним гаражем за адресою: АДРЕСА_4 (будівельна адреса).

У відповідності до п. 1.1. вказаного договору, за своїм правовим змістом він є договором про спільну діяльність без створення юридичної особи для досягнення мети, що зазначена в цьому договорі та не суперечить законові.

Згідно з п. 5.1. договору, ТОВ «Паляниця» та ТОВ «Ремстрой-Україна», відповідно до умов цього договору сумісно виконують функції замовника будівництва житлового комплексу.

Відповідно до п. 6.10. договору, сторони погодились, що частки сторін визначаються в наступному розмірі:

- безумовне майнове право на окремі приміщення, як новозбудоване майно, що розташовані в Житловому комплексі, розрахунковою площею 8200,20 кв. м, що зазначені в додатку до цього договору, що в процентному (частковому) вираженні дорівнює частці TOB «Паляниця» в майні житлового комплексу, як в результаті будівельних робіт на будь-якій стадії будівництва (в тому числі як об`єкту незавершеного будівництва) та становить 24,97%;

- безумовне майнове право на окремі приміщення, як новозбудоване майно, що розташовані в Житловому комплексі, розрахунковою площею 8200,20 кв. м, що зазначені в додатку до цього договору, що в процентному (частковому) вираженні дорівнює частці ТОВ «Ремстрой-Україна» в майні житлового комплексу, як в результаті будівельних робіт на будь-якій стадії будівництва (в тому числі як об`єкту незавершеного будівництва) та становить 75,03 %.

Згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №ОД00 від 22.01.2013, зазначений житловий будинок був зданий до експлуатації ТОВ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА» та ТО «Паляниця».

Відповідно до протоколу №12/49/1 про ведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ТОВ «Паляниця» від 18.02.2013 та акту державного виконавця про проведення аукціону від 07.03.2013 ТОВ «Ремстрой-Україна» набуло право власності на майнові права на приміщення в житловому комплексі, що належали ТОВ «Паляниця», а саме на 5463,28 кв. м. (43 квартири, загальною площею 3928,31 кв. м. та 6 офісних приміщень, загальною площею 1534,87 кв. м.).

26.02.2013 між ТОВ «Паляниця» та ТОВ «Ремстрой-Україна» укладена додаткова угода до договору №JIB-29/04-11 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 29.04.2011, згідно умов якої між сторонами було поділено у натурі майнові права (паї) на квартири та нежитлові приміщення у 2-му та 3-му пускових комплексах 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним гаражем за адресою: АДРЕСА_4 в наступному порядку:

- майнові права на квартири та нежитлові приміщення, загальною площею 4166,40 кв. м., що належать на праві власності ТОВ «Паляниця», за результатами поділу спільного майна в натурі, відповідно до додатку до цієї додаткової угоди;

- майнові права на квартири та нежитлові приміщення, загальною площею 26082,20 кв. м., що належать на праві власності ТОВ «Ремстрой-Україна», за результатами поділу спільного майна в натурі, відповідно до додатку до цієї додаткової угоди.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №ЛВ/РО-186 від 26.02.2013 підписаний ТОВ «Ремстрой-Україна» та ОСОБА_1 . За умовами вказаного договору ТОВ «Ремстрой-Україна» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 безумовне майнове право на новозбудоване майно (після прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію) квартиру АДРЕСА_9 (будівельна адреса: АДРЕСА_4 ), що після державної реєстрації стає правом власності покупця.

Відповідно до розпорядження КРА ОМР за №98 від 26.02.2013, 2-му пусковому комплексу, в частині секції № 2 за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , присвоєно адресу: АДРЕСА_5 .

Після введення будинку в експлуатацію, площа спірної квартири збільшилась до 124,3 кв. м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., зареєстрованого в реєстрі за №542, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_7 .

Згідно з договором купівлі-продажу від 10.07.2018 ОСОБА_2 продав зазначену квартиру ОСОБА_3 .

Приписами статей 215, 216 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

ОСОБА_3 стороною договору іпотеки від 12.05.2006 не був, його право на спірне майно саме в момент укладення цього правочину не було порушено. У даній справі іпотекодавець ОСОБА_1 передала банку належні саме їй майнові права на об`єкт незавершеного будівництва в іпотеку на підставі оспорюваного договору. Разом з тим ОСОБА_3 набув у власність квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2018, тобто після укладення між банком та іпотекодавцем оспорюваного договору іпотеки, а відтак у нього не виникло право на оспорення договору іпотеки.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 є помилковим.

Відповідно до висновку експерта №462/12/2019, складеного 12.12.2019 у даній справі, підпис ОСОБА_1 , який міститься в договорі купівлі-продажу майнових прав від 26.02.2013 між ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» та ОСОБА_1 , а також в додатковій угоді між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 16.02.2015 виконані не ОСОБА_1 (а.с.38 т.5).

Також матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 зареєстрований за паспортом, який належить іншій померлій особі.

Отже, вказані обставини доводять, що ОСОБА_1 не підписувала з ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» договір купівлі-продажу майнових прав від 26.02.2013, а також додаткову угоду від 16.02.2015 з ОСОБА_4 , а тому вказані правочини є такими, що не укладалися.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним в силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав та додаткової угоди до нього, ОСОБА_1 посилалась на те, що оспорювані правочини не підписувала.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу від 26.03.2013 та додаткової угоди від 16.02.2015 про відступлення прав задоволенню не підлягають з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

ОСОБА_1 за наслідком визнання недійсним договору та додаткової угоди просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2018, прийняте державним реєстратором Вальваковим Д.Г. (КП «Департамент державної реєстрації») про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 .

Вказана вимога у такий спосіб може відновити порушене право позивача, як володільця майновими правами та є ефективним. Однак у даному випадку оспорюється право ОСОБА_4 , який у справі за позовом ОСОБА_1 виступає у якості третьої особи без самостійних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також лише у якості третьої особи залучений державний реєстратор.

За вказаних підстав вимога про визнання акту приймання-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу майнових прав, який підписано ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав від 10.07.2018 номер 4198688 прийняте приватним нотаріусом Сватаненко О.В. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та припинення права власності ОСОБА_3 слід зазначити, що право власності на квартиру ОСОБА_1 не набувала, остання за договором про інвестування набула лише майнові права на об`єкт нерухомості, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, відомості про те, що ОСОБА_1 перебувала у правовідносинах з ТОВ «Ремстрой-Україна» у справі відсутні, відповідач ТОВ «Ремстрой-Україна» не є правонаступником ТОВ «Прогрес-Строй СУ №2», з яким позивач уклала договір інвестування, тому неможливо задовольнити вимоги про визнання за нею права власності на квартиру.

Неможливо задоволення вимог ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_3 на свою користь квартири та визнання права власності на неї, оскільки вони є похідними від вимог про визнання права власності.

Щодо позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 16.05.2018, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та договору купівлі - продажу від 10.07.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасування державної реєстрації, зобов`язання внести до Єдиного реєстру іпотека запису про реєстрацію іпотекою нерухомого майна та запис про заборону його відчуження, то суд першої інстанції своїх висновків не обґрунтував.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Аналізуючи наведені правові норми, слід зазначити, що нікчемними правочинами (недійсними в силу закону), є правочини про нікчемність яких вказано у відповідних нормах закону.

Однак у разі невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв`язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

На підставі частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення правочинів щодо відчуження предмета іпотеки.

На час укладення спірних договорів вказане нерухоме майно перебувало під забороною відчуження на підставі договору іпотеки від 12.05.2006, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 .

Іпотекодержатель за вказаним договором згоди на відчуження переданого в іпотеку майна не надавав.

Отже, оспорювані договори купівлі продажу: від 16.05.2018, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., зареєстрований в реєстрі за №542, відповідно до якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , та від договір купівлі продажу від 10.07.2018, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В., зареєстрований в реєстрі за №882, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_7 ,є нікчемними, і права власності на спірну нерухомість за договорами купівлі-продажу ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 не набули в силу нікчемності зазначених договорів, яка встановлена згідно із статтею 12 Закону України "Про іпотеку".

Крім того, встановлено, що гр. ОСОБА_4 за відомостями картотек Головного Управління міграційної служби України в Одеській області не значиться, а паспорт громадянина України, який був ним пред`явлений при укладенні договору купівлі продажу квартири є недійсним, належав іншій особі, яка померла. З огляду і на такі обставини договір купівлі продажу 16.05.2018 має ознаки нікчемності.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження N14-90цс19) та від 29 травня 2019 року у справі №501/1703/16-ц (провадження N14-138цс19) викладено правовий висновок про те, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні вимог банку про визнання недійсними договорів купівлі-продажу слід відмовити не з підстав необґрунтованості позовних вимог, а у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту права, конкретизувавши при цьому, що оспорені договори купівлі-продажу є недійсними в силу закону (нікчемними), не мають правових наслідків.

Стосовно вимоги про скасування записів про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язання внести запис про реєстрацію та заборону відчуження апеляційний суд виходить з наступного.

Викладені в судовому рішенні висновки щодо нікчемності оспорюваних договорів є підставою для скасування в позасудовому порядку реєстрації права власності, яка відбулася на підставі цих правочинів з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовної заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна, ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», про відновлення порушеного права іпотекодержателя шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності, визнання права власності, зобов`язання приватного нотаріуса внести до державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про реєстрацію обтяження іпотекою нерухомого майна - відмовити.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Департамент державної реєстрації», ОСОБА_3 , ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», треті особи: державний реєстратор Вальваков Дмитро Гаріальдович, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юхневич Мар`яна Михайлівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олена Вікторівна, про визнання недійсним договору та акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності, витребування майна, визнання права власності на квартиру - відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна», про визнання недійсним іпотечного договору від 12 травня 2006 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрований в реєстрі за №У-55, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.10.2021.

Головуючий:

Судді: