ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5156/21
провадження № 4-с/753/112/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби, про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання вчинити дії та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Данилюк О.Б. щодо винесення постанов ВП № 64387354 від 10 лютого 2021 року неправомірними;

- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Данилюк О.Б. скасувати постанови на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 лютого 2021 року у цивільній справі № 2-1206/12 за виконавчим листом ВП № 64387354 від 10 лютого 2021 року, а саме «постанову про відкриття виконавчого провадження» про «примусове виконання провадження» та «постанову про стягнення виконавчого збору»;

- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Данилюк О.Б. не накладати арешт на майно ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 64387354.

Суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачено можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у ч. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

Вказаною нормою передбачено, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Згідно із ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Як свідчить зміст скарги всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 183 ЦПК України, скаржником у скарзі не зазначено відомості (прізвище, ім`я та по батькові, найменування) стягувача, його місця проживання чи перебування, місця знаходження, а також та не додано до скарги докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи, а саме державному виконавцю та стягувачу.

З доданих до скарги матеріалів вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1206/12 ввід 3 лютого 2021 року перебуває у провадженні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), натомість скаржником оскаржуються дії головного державного відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, при цьому скарга не містить посилання на зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності вказаного органу державної виконавчої служби.

Як свідчить зміст прохальної частини поданої скарги, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанов «постанову про відкриття виконавчого провадження» про «примусове виконання провадження» та «постанову про стягнення виконавчого збору».

Статтею 20 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками т особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, всупереч наведеним положенням законодавства у поданій скарзі об`єднанні в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Також у порушення вимог п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» скаржником не зазначено у скарзі обставини, якими скаржник обґрунтовує вимоги щодо зобов`язання державного виконавця не накладати арешт на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 64387354, та відомості щодо постанови про «примусове виконання провадження».

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити відомості, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, а саме подання скарги у новій редакції, яка б містила відомості (прізвище, ім`я та по батькові, найменування) стягувача, його місця проживання чи перебування, місця знаходження, визначення належного органу виконавчої служби, дії якого оскаржуються та/або посилання на зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності головного державного відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який зазначений у скарзі, зазначення у скарзі обставин, якими скаржник обґрунтовує вимоги щодо зобов`язання державного виконавця не накладати арешт на майно, а також надання до скарги доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи, а саме державному виконавцю та стягувачу.

Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою, якщо скаржник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 258, 260, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків скарги, вказаних у цій ухвалі, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Якусик