Ухвала

05 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 428/8386/16-ц

провадження № 61-15003ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов Сергій Олексійович, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування квартири договором купівлі-продажу квартири, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності,

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу в справі № 428/8386/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року задоволено заяву судді Білоконь О. В. про самовідвід у розглядуваній справі.

На підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

I. Щодо зазначення судового рішення, що оскаржується

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року.

Втім, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, Сєвєродонецьким міським судом Луганської області рішення від 14 квітня 2018 року у справі

№ 428/8386/16-ц не приймалось.

Визначення судового рішення, яке є предметом касаційного оскарження та формулювання клопотання (процесуальної вимоги) має суттєве значення на стадії касаційного провадження.

ІІ. Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Всупереч вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником у касаційній скарзі чітко не визначено передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) касаційного оскарження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

II. Щодо сплати судового збору

При зверненні з касаційною скаргою заявником не сплачено судовий збір.

Позов ОСОБА_1 подано до суду у серпні 2016 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову) за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становить 1 378 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 подано до суду у лютому 2017 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання зустрічного позову) за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року становить 1 600 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 13 березня 2006 року до січня 2016 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , в задоволенні решти зустрічних позовних вимог.

Постановою Луганського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2021 року в частині позовної вимоги про визнання договору дарування квартири

від 22 травня 2002 року договором купівлі-продажу змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на сплив позовної давності як підставу відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги, в іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, яким задовольнити позовні вимоги про:

1) визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 22 травня 2002 року, договором купівлі-продажу;

2) визнання недійсним та скасування договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 23 лютого 2016 року;

3) визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог про:

4) визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Згідно пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, апеляційний суд в ухвалі від 17 травня 2021 року зазначив, що вартість спірної 1/2 частини квартири становить 183 400 грн.

З урахуванням наведеного судовий збір за подану касаційну скаргу становить 7 152,80 грн (із розрахунку (183 400 грн х 1% (551,20 грн х 2) + 640 грн) х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній:

1) судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України;

2) підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України;

- надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 7 152,80 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог

статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 у цивільній справі

№ 428/8386/16-ц залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович