Справа № 276/1211/20
Провадження по справі №2/276/521/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.

представника позивача Бєлаша Ю.О. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення франшизи, відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 06.04.2020 відповідач, рухаючись автомобілем заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем позивача, спричинивши йому матеріальну та моральну шкоду. Вина відповідача встановлена постановою Черняхівського районного суду від 03.06.2020 року. ТОВ «Клевер Експерт» на підставі договору з ОСОБА_3 від 18.04.2020 проведено експертизу матеріальних збитків, завданих позивачу. Згідно з висновком експертизи вартість матеріального збитку склала 30719,63 грн. Водночас, ПАТ «Страхова група «ТАС», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , здійснила позивачу страхове відшкодування в сумі 23066,07 грн, за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн. Для відновлення свого порушеного права позивач здійснив витрати у результаті укладення договору про надання юридичних послуг ТОВ «Клевер Експерт», якому сплатив 5000,00 гривен. Також, крім матеріальних збитків позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, а також у тому, що тривалий час не міг дістатися до місця роботи, що розташоване в іншому населеному пункті. З огляду на вказане, просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 5000,00 матеріальних збитків, франшизу у розмірі 2000,00 грн та моральну шкоду - 20000,00 гривень.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.09.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.01.2021 відповідачем подано письмові заперечення на позовну заяву, згідно з якими ОСОБА_4 просить позов задовольнити частково, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 2000,00 грн франшизи та 1000,00 грн моральної шкоди. Крім цього просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11250,00 гривень. Заперечення мотивовані тим, що в договорі про надання юридичних послуг від 18.04.2020 не зазначено, за яким саме ДТП та страховим полісом надаються юридичні послуги; договір направлений на вирішення спору зі страховиком щодо невиплати страхового відшкодування, тоді як виплата страховиком за полісом проведена позивачу в повному обсязі без будь якого спору та затримок; витрати на експертизу для визначення розміру збитку покладаються на страховика, до того ж, закон передбачає компенсацію витрат саме на проведення експертизи, а не оцінки розміру матеріального збитку, звіт про яку надано позивачем; також витрати у розмірі 5000,00 грн, які позивач просить стягнути за договором про надання юридичних послуг, не співвідносяться до поняття «збитків», а тому вони не підлягають відшкодуванню відповідачем. Вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 вважає необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами.

Представник позивача в судовому засідання просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 2000 грн (розмір франшизи), моральної шкоди у розмірі 1000 грн. В решті позовних вимог просив відмовити, посилаючись на обставини, які викладені у письмових запереченнях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

ОСОБА_6 є власником автомобіля Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_1 . 06.04.2020 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись заднім ходом в смт Іршанськ Хорошівського району Житомирської області здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 03.06.2020 року в справі №276/460/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України, за вказаних вище обставин, а також накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 340,00 гривень (постанова - а.сп.10).

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в акціонерному товаристві «Страхова группа «ТАС», що підтверджується полісом АО6445039 від 03.08.2019 року. Матеріальний збиток власнику автомобіля Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно звіту №76-Д/68/8 від 29.04.2020 ФОП ОСОБА_7 , становить 25066,07 грн без ПДВ, на матеріали та запчастини. Сума франшизи складає 2000,00 гривень. Відтак, сума страхового відшкодування - 23066,07 гривень. Вказане підтверджується листом акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» від 01.06.2020 №07767/9120 (а.сп.8).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховий випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цим Законом визначено порядок та строки звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування (ст.35 Закону), окрім того, Законом визначені дії страховика та потерпілого щодо визначення розміру шкоди для здійснення страхового відшкодування (ст.34 Закону), і такі дії є обмежені певним проміжком часу.

Статтею 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами по справі, позивач отримав страхове відшкодування від акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» у розмірі 23066,07 гривень. Водночас сума франшизи у розмірі 2000,00 не відшкодовано.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи викладене вище, а також те що відповідачем визнано позов в частині відшкодування суми франшизи, суд приходить до висновку, про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача кошти (франшиза) в сумі 2000,00 грн, що передбачено чинним законодавством.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого висновку.

Призначену страхову виплату позивач одержав, про що не заперечував в судовому засіданні представник. Крім матеріальних збитків позивач зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, а також у тому, що тривалий час не міг дістатися до місця роботи, що розташоване в іншому населеному пункті. Розмір моральної шкоди він оцінює в сумі 20000,00 гривень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ураховуючи характер, обсяг та глибину завданих позивачу моральних страждань, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу, порушенням звичайного ритму життя, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на відсутність доказів, які б підтверджували моральні збитки, зокрема, додаткові витрати на поїздки на роботу в інший населений пункт, суд вважає за необхідне визначити розмір завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , в розмірі 2 000,00 гривень. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат у результаті укладення договору про надання юридичних послуг з ТОВ «Клевер Експерт», якому сплатив 5000,00 гривен, суд виходить з наступного.

15.04.2020 ОСОБА_3 уклав договір про надання юридичних послуг з ТОВ «Клевер Експерт», згідно з яким ТОВ «Клевер Експерт» зобов`язується надавати правничу допомогу (юридичні послуги) замовнику з питань, пов`язаних з досудовим врегулюванням спору, що виник (може виникнути) між замовником та страховиком «СК «ТАС» через невиплату (неповну виплату) останнім страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з пошкодженням а/м Chevrolet Orlando, д.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП (а.сп.5).

В позовній заяві зазначено, що ТОВ «Клевер Експерт» провело експертизу матеріальних збитків, які завдано позивачу. Згідно з Висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від №186/04-20 від 21.04.2020, вартість матеріального збитку склала 30719,63 гривень.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ТОВ «Клевер Експерт» провело оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу в результаті ДТП, та здійснило підготовку документів для страхової компанії, за що ОСОБА_3 сплатив 5000,00 гривень. Вказане підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №90 від 21.04.2020 року, згідно з якою на підставі договору від 18.04.2020 ТОВ «Клевер Експерт» отримано від ОСОБА_3 5000,00 гривень.

Разом з тим, вказана сума не підлягає відшкодуванню відповідачем, з огляду на наступне.

Договір від 18.04.20 направлений на вирішення спору із Страховиком щодо невиплати (неповної виплати) страхового відшкодування. В ході судового розгляду справи з`ясовано та не заперечується сторонами, що виплата страхового відшкодування за полісом АО 6445039 від 03.09.19 в сумі 23066,07 грн проведена страховою компанією потерпілій особі в повному обсязі відповідно до звіту №76-Д/68/8 від 29.04.2020, підготовленим ФОП ОСОБА_7 , без будь якого спору. ОСОБА_3 погодився із сумою страхового відшкодування, дії страховика не оспорював у встановленому порядку та отримав відшкодування повністю. Крім того, страховиком не було враховано Висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від №186/04-20 від 21.04.2020, підготовлений ТОВ «Клевер Експерт».

Інших доказів, які б підтверджували витрати позивача на юридичні послуги з питань, пов`язаних з досудовим врегулюванням спору, що виник (може виникнути) між замовником та страховиком «СК «ТАС» через невиплату (неповну виплату) останнім страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат в сумі 5000,00 грн немає, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. На підтвердження цього надав копію договору про надання професійної правничої допомоги від 13.08.2021, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Бєлаш Ю.О.

Згідно з п.4.1 цього договору правничу допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях протягом 5 календарних днів, шляхом переказу суми, що дорівнює 15000,00 грн з дати підписання сторонами акту надання правничої допомоги. Оплата за даним договором здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок адвоката, або готівкою під розписку адвоката (п.4.2). За результатами надання правничої допомоги складається акт , що підписується представниками кожною стороною.

На підтвердження витрат в сумі 15000,00 грн представником позивача, окрім самого договору, не надано жодних інших доказів понесення таких витрат позивачем, зокрема: квитанції про перерахунок зазначеної суми адвокату, детального опису наданих послуг, підписаного атку про прийняття послуг, тощо.

Крім цього, представником позивача до закінчення судових дебатів не заявлено клопотання про подання зазначених доказів протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у даній справі.

За таких обставин, вимога про компенсацію позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн - необгрунтована, не підтверджена відповідними доказами, а тому не підлягає задоволенню.

Також не підлягають компенсації витрати відповідача на правничу допомогу в сумі 11250,00 грн, згідно договору №1401/21-1 від 14.01.2021 та додатку №1 до данного договору, оскільки суду не надано докази розрахунку відповідача з позивача за надані послуги: чек, квитанцію, платіжне доручення, або інший документ, що безпосередньо підтверджує оплату на вказану суму. Суд критично оцінює як доказ проведення оплати правничої допомоги додаток 1 до договору №1401/21-1, що підписаний сторонами 14.01.2021 року, та в якому зазначено про вже надані послуги 15.01.21, 18.01.21 та за представництво інтересів при розгляді справи по суті.

Крім того, представником відповідача до закінчення судових дебатів не заявлено клопотання про подання доказів на підтвердження проведення оплати за надані юридичні послуги протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у даній справі.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 124, 52 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263 - 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення франшизи, відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, як відшкодування франшизи, та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 124 гривні 52 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог та вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідент код НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; код РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2021.

Суддя А.М. Збаражський