Провадження № 2-з/761/119/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л..

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича, ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним, скасування рішення та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича, ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним, скасування рішення та витребування майна.

Разом з позовом, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що 26.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов договору банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 74500 доларів США, що еквівалентно 376225 грн. та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів за відсотковою ставкою у розмірі 12,40 % відсотків річних з кінцевим строком до 26.10.2028 р. Також, 26.10.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов договору банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1199 грн.33 коп. та сплати проценти за його користування з відсотковою ставкою у розмірі 14,50% річних. При цьому транш надається позичальнику кожного календарного року з наступного року починаючи з дати укладення Договору і надання траншу здійснюється тільки за умови виконання вимог п.1.3договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, 26.10.2007 р. Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №68310,посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим №1806, предметом якого є однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1801. 13.02.2021 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, згідно якого клієнт зобов`язується передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Також, 13.02.2012 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. за реєстраційним №649-650. 25.10.2017 р. державним реєстратором Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донським Ярославом Сергійовичем було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Згодом, набувши неправомірно право власності на спірну квартиру, ТОВ «Кей-Колект» здійснило відчуження даного нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.11.2017 р. Вважає, що ОСОБА_2 до вирішення справи по суті можуть вчинятися дії, пов`язані з реалізацією спірного майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, за приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 року по справі №320/3560/18.

Предметом позову є, серед іншого, витребування у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Як свідчить витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна,спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року (справа №183/5864/17-7), метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, при прийнятті рішення судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2019р. по справі №755/1357/18 в частині нормативно-правового обґрунтування щодо прийняття судом рішення за заявою про забезпечення позову.

Колегією суддів зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, між сторонами виник спір з приводу державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та в подальшому відчуження ОСОБА_2 .

Зважаючи, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження предмета спору, з огляду за заявлення ОСОБА_1 вимоги щодо витребування майна, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

З іншого боку, під час розгляду заяви не було встановлено обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України зумовлюють обов`язкове застосування зустрічного забезпечення,.

Також, на переконання суду, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 352, 353 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Дані про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: