Постанова

Іменем України

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 308/11811/18

провадження № 61-13410св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуДепартаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року у складі судді Данко В. Й. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Готри Т. Ю.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), в якому просив скасувати як незаконний наказ Департаменту від 26 липня 2018 року № 456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу» та зобов`язати відповідача укласти з ним контракт як із директором Закарпатського базового державного медичного коледжу (далі - Коледж) строком на п`ять років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 червня 2018 року відбулися вибори на посаду керівника Коледжу. Засновником цього вищого навчального закладу

є Департамент. Позивач як попередній директор Коледжу також брав участь

у конкурсі на заміщення посади директора Коледжу.

За наслідками конкурсу позивач здобув найбільшу кількість голосів - 57,50 %, що підтверджується протоколом виборчої комісії з виборів керівника Коледжу від 27 червня 2018 року № 4.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 15, частини третьої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» Департамент як засновник вищого навчального закладу зобов`язаний був не пізніше 27 липня 2018 року укласти з позивачем контракт строком на п`ять років, чого всупереч вимогам закону не зробив.

Натомість відповідач 26 липня 2018 року видав наказ № 456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу», яким результати виборів визнав недостовірними і такими, що не дозволяють прийняти рішення про укладення контракту з директором Коледжу.

Цей наказ є протиправним, оскільки за приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми пункту 2 частини другої статті 15, частини третьої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» мають імперативний характер і не допускають вчинення за результатом конкурсу будь-яких інших чи альтернативних дій. Ні Методичні рекомендації щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від

05 грудня 2014 року № 726 (далі - Методичні рекомендації), ні Положення про Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, затверджене розпорядженням голови Закарпатської облдержадміністрації від 27 квітня 2018 року № 260, (далі - Положення про Департамент) не передбачають права відповідача визнавати результати виборів керівника вищого навчального закладу недостовірними і такими, що не дають можливості прийняти рішення про укладення контракту з цим керівником.

Тому позивач управі вимагати захисту своїх порушених трудових прав шляхом скасування наказу від 26 липня 2018 року № 456-к та зобов`язання відповідача укласти з ним контракт як із директором Коледжу.

Оскільки позивач звертався з такими ж вимогами до відповідача з позовом

в порядку адміністративного судочинства і ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 0740/805/18 за клопотанням відповідача провадження в справі закрито через необхідність розгляду такого спору в порядку цивільного судочинства, даний позов пред`явлено в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 липня 2020 року, позов задоволено, наказ Департаменту від 26 липня 2018 року

№ 456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу» скасовано, зобов`язано Департамент укласти

з ОСОБА_1 контракт директора Коледжу строком на п`ять років. Стягнено

з відповідача на користь позивача 704,80 грн у рахунок відшкодування витрат

з оплати судового збору.

Суд першої інстанції виходив із того, що в силу вимог Конституції України та інших норм законодавства відповідач не вправі визнавати результати виборів директора Коледжу недостовірними і такими, що не дозволяють прийняти рішення про укладення контракту з директором, тому він діяв поза межами визначених законодавством повноважень.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду та вказав, що посилання відповідача на те, що оскільки він організовує і контролює виконання вимог Законів України та інших нормативних актів, а призначення на посаду директора Коледжу може мати місце за результатом конкурсу, проведеного відповідно до вимог законодавства неспроможні, оскільки Департамент як орган виконавчої влади зобов`язаний діяти тільки на підставі та в спосіб, прямо передбачені законом і, відповідно, не вправі виходити за межі прямо визначених для нього законодавством повноважень. Департамент відповідальний за свою діяльність

і не вправі тлумачити обсяг своїх повноважень довільно, без врахування їх дійсного змісту та встановлених законодавством правил і обмежень.

В апеляційному суді представник відповідача не зміг назвати нормативний акт, який би надавав Департаменту право на відповідні дії. Сама по собі незгода Департаменту з результатом конкурсу і виборів на посаду директора Коледжу не може слугувати законною підставою для визнання Департаментом результату виборів на посаду директора Коледжу недостовірним і таким, що не дає можливість прийняти рішення про укладення з ним трудового контракту. Законодавство передбачає лише можливість визнання виборів директора Коледжу такими, що не відбулися, з прямо визначених підстав, право на що належить виборчій комісії. Таке рішення виборчою комісією Коледжу не приймалося.

Відсутність у відповідача передбачених законом повноважень на відповідні дії, що є самостійною і достатньою підставою для скасування наказу Департаменту як незаконного. Під час судового розгляду справи встановлена і відсутність зазначених в оспорюваному наказі підстав для його видання за вказаними

в ньому зверненнями. Інші питання (зокрема, міркування відповідача про правопорушення, щодо вчинення яких складалися документи на ОСОБА_1

і кінцевий результат щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень відсутній) лежать за межами предмета доказування в цій справі та не мають правового значення в контексті підстав, предмета позову та предмета доказування. Письмові докази (документи) щодо обставин, якими обґрунтовувалася необхідність видання Департаментом наказу від 26 липня 2018 року № 456-К (порушення законодавства в діяльності коледжу при проведенні виборів директора), докази повідомлення Департаменту про порушення законодавства під час проведення виборів директора Коледжу, відсутні. Стосовно зазначення недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 у виборчому бюлетені, то сторони пояснили в апеляційному суді, що на час подання документів для проведення конкурсу на посаду директора Коледжу ОСОБА_1 обіймав цю посаду, посадовий статус позивача змінився лише за кілька днів до виборів зі спливом строку дії його трудового контракту і вибори проводилися саме на вакантну посаду директора Коледжу, що, власне, і було відомо всім виборцям (членам трудового колективу, в якому тривалий час працював і позивач). Відповідач не довів, що вказана обставина якимось чином вплинула на волевиявлення виборців, на результат виборів, спотворила цей результат, за якого розрив між ОСОБА_1

і найближчим конкурентом ОСОБА_2 склав понад 31 % голосів.

Оспорюваним наказом Департамент призначив повторні вибори на посаду директора Коледжу та без визначення дати (строку) їх проведення, тоді як визначена законодавством процедура за наявності для того законних підстав надає право засновнику закладу вищої освіти оголосити у визначений строк новий конкурс на відповідну посаду (а не призначити нові вибори), що має передувати виборам, які, в свою чергу, проводяться вищим навчальним закладом після проведення конкурсу.

Конкурс на заміщення посади директора Коледжу проведений, документи ОСОБА_1 перевірені Департаментом, його допущено до конкурсу і до виборів, на яких він виборов найкращий результат, що зобов`язував Департамент укласти з ним встановленим порядком трудовий контракт. Визнання ж результатів виборів недостовірними і такими, що унеможливлюють укладання трудового контракту з їх переможцем, а відтак - визнання виборів недійсними, може мати місце

в судовому порядку за наявності для того встановлених і доведених у належний процесуальний спосіб підстав та за вимогами особи (осіб), яка (які) мають право на їх пред`явлення.

Наявний спір про захист трудового права підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (частина перша статті 4, частина перша статті 19 ЦПК України). Первісно ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом до Департаменту про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії

з приводу визнання протиправним та скасування цього ж наказу та зобов`язання укласти контракт директора закладу вищої освіти, провадження за яким відкрито ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 0740/805/18 (а. с. 84-85, т. 1). Проте ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, провадження в цій справі закрито, оскільки виник спір приватно-правового характеру щодо врегулювання трудових прав позивача, що підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а не спір, який належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а. с. 27-29, 92-94, т. 1).

Аргументи учасників справи

У вересні 2020 року Департамент подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення та провадження у справі закрити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно пункту 3.1 Положення про Департамент організовує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства охорони здоров`я України, інших центральних органів виконавчої влади та здійснює контроль за їх реалізацією. Згідно пункту 2.3 статуту Коледжу Департамент призначає директора Коледжу на умовах контракту після проведення конкурсу

у відповідності до чинного законодавства України. Відповідно, виконання приписів статті 42 Закону України „Про вищу освіту" щодо обов`язку Департаменту укласти контракт строком на п`ять років з особою, яка набрала більше 50 відсотків голосів осіб, які мають право брати участь у виборах, можливе за умови проведення конкурсу у відповідності до чинного законодавства України.

Оскільки виборчою комісією коледжу внесено у виборчі бюлетені кандидатів на посаду директора коледжу недостовірні відомості, а також беручи до уваги, що факти порушення законодавства при проведенні виборів перевірені та встановлені комісією по трудовим спорам Коледжу, а також прокуратурою Закарпатської області та Департаментом, відповідно до пункту 2.3 статуту Коледжу та пункту 3.1 зазначеного Положення Департаментом правомірно винесено наказ № 456-к від 26 липня 2018 року.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності в Департаменту права визнавати результати виборів на посаду керівника закладу вищої освіти недостовірними є помилковими та такими, що не дають можливість прийняти рішення про укладення контракту з директором Коледжу та призначати повторні вибори. Суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та фактично позбавив Департамент в майбутньому на прийняття в межах компетенції відповідного рішення щодо призначення директора Коледжу.

Департамент є самостійним структурним підрозділом Закарпатської обласної державної адміністрації, утворюється розпорядженням голови облдержадміністрації. Оспорюваний наказ прийнято Департаментом при виконанні ним владних дискреційних повноважень та є рішенням в розумінні пункту 1 частини першої статті 19 КАС України. Висновок щодо питання підвідомчості спору у даних спірних правовідносинах викладено Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 309/2111/18 (провадження № 61-21835св19). У подібних правовідносинах відповідні висновки викладено також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 808/4168/17 (провадження № 11-1533апп18). Оскільки предметом спору в цій справі є прийняття наказу № 456-к від 26 липня 2018 року „Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу", яким визнано вибори директора Коледжу незаконними та скасовано їх результати, визначені у протоколі № 4 засідання виборчої комісії із виборів директора коледжу, яке є обов`язковим для органу місцевого самоврядування і має вплив на багатьох осіб - членів відповідної територіальної громади, у спільній власності якої перебуває такий навчальний заклад, а не подальші трудові відносини призначеного керівника навчального закладу, то такий спір повинен бути вирішений за правилами адміністративного судочинства.

Всупереч частини шостої статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" суд апеляційної інстанції не врахував відповідні висновки при прийнятті оскарженої постанови.

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Гончаров В. В. подав до суду відзив, у якому просив оскаржені судові рішення залишити без змін,

а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

В цій ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 309/2111/18).

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Суди встановили, що ОСОБА_1 на підставі контракту директора Коледжу від

16 червня 2013 року обіймав посаду директора Коледжу з 17 червня 2013 року по 16 червня 2018 року (а. с. 59-67, т. 1).

Наказом по Департаменту від 15 червня 2018 року № 146-К «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 16 червня 2018 року

у зв`язку із закінченням контракту (а. с. 74, т. 1).

27 червня 2018 року відбулися вибори керівника зазначеного вищого навчального закладу, за результатом яких кандидати на цю посаду набрали таку кількість голосів: ОСОБА_1 - 57,50 %, ОСОБА_2 - 26,25 %, ОСОБА_3 - 15,00 % і ОСОБА_4 - 1,25 %, що зафіксовано протоколом № 4 виборчої комісії з виборів керівника вищого навчального закладу (а. с. 9 - 10, т. 1). Протокол підписано членами виборчої комісії, будь-яких застережень чи зауважень протокол не містить.

Наказом Департаменту від 26 липня 2018 року № 456-К «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу»: визнано результати виборів на посаду директора Коледжу недостовірними і такими, що не дають можливість прийняти рішення про укладення контракту з директором коледжу (пункт 1); призначено проведення повторних виборів на посаду директора Коледжу з дотриманням вимог Методичних рекомендацій (пункт 2) (а. с. 8, 97-98, т. 1).

У наказі від 26 липня 2018 року № 456-К підставами для його видання зазначені такі обставини:

після проведення виборів директора коледжу на адресу Департаменту надійшли звернення прокуратури Закарпатської області від 27 червня 2018 року

№ 05/09-2-1019 вих. та голови комісії по трудовим спорам Коледжу (без вказівки на вихідні реквізити такого звернення) щодо порушень законодавства

в діяльності коледжу при проведенні виборів директора;

проведеною перевіркою встановлено, що у документацію виборів, а саме

у виборчі бюлетені кандидатів на посаду директора Коледжу виборчою комісією внесено недостовірні відомості, оскільки в розділі «Рік народження, місце роботи та посада кандидата» щодо кандидата № 4 ОСОБА_1 зазначено місце роботи та посада «1959 р., ЗБДМК, директор коледжу». Вказані дані недостовірні, оскільки наказом Департаменту від 15 червня 2018 року № 146-К директора Коледжу звільнено із займаної посади у зв`язку із закінченням контракту і на час проведення виборів (27 червня 2018 року) посада директора була вакантною.

Враховуючи, що вибори відбулися з використанням бюлетенів, які містили недостовірну інформацію про кандидатів, результати виборів не можуть бути визнані. Наказ видано керуючись статтею 42 Закону України «Про вищу освіту», Методичними рекомендаціями і пунктом 3.66. Положення про Департамент.

В листі прокуратури Закарпатської області від 27 червня 2018 року

№ 05/09-2-1019 вих. не вказується про порушення законодавства в діяльності Коледжу при проведенні виборів директора, натомість йдеться про дії, спрямовані на притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності за корупційні правопорушення (а. с. 79, т. 1).

Згідно з постановою Хустського районного суду Закарпатської області суду від 26 червня 2018 по справі № 309/1132/18 ОСОБА_1 був звільнений від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Серед наданих відповідачем суду доказів відсутнє звернення голови комісії по трудовим спорам Коледжу щодо порушень законодавства в діяльності коледжу при проведенні виборів директора.

Документи на конкурс були подані позивачем в його статусі як директора коледжу і на підставі цих документів проводилися вибори. Посадовий статус позивача змінився лише за кілька днів до виборів зі спливом строку дії його трудового контракту і вибори проводилися саме на вакантну посаду, що було їх відомим усім виборцям (членам трудового колективу, в якому тривалий час працював і позивач). Відповідач не довів, що вказана обставина якимось чином вплинула на волевиявлення виборців, на результат виборів, спотворила цей результат, за якого розрив між ОСОБА_1 і найближчим конкурентом

ОСОБА_2 склав понад 31% голосів.

Відповідно до пункту 4.3 статуту Коледжу безпосереднє управління діяльністю Коледжу здійснює його керівник - директор, який призначається на посаду

і звільняється з посади директором департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації у порядку, встановленому чинним законодавством. Конкурс на заміщення посади директора Коледжу оголошується засновником або уповноваженим ним органом не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає посаду, кожні п`ять років. Зазначений орган приймає пропозиції щодо претендентів на посаду директора Коледжу, які відповідають вимогам Закону України «Про вищу освіту» і вносить кандидатури претендентів до вищого органу громадського самоврядування Коледжу для голосування. З особою, яка набрала більше 50 відсотків голосів осіб, які мають право брати участь у виборах, департамент охорони здоров`я Закарпатської ОДА укладає контракт строком на п`ять років не пізніше одного місяця з дня її обрання (а. с. 11-19, т. 1).

Положення про Департамент, визначає, що: Департамент є самостійним структурним підрозділом Закарпатської обласної державної адміністрації (пункт 1.1); Департамент організовує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства охорони здоров`я України, інших центральних органі виконавчої влади та здійснює контроль за їх реалізацією (пункт 3.1); Департамент виконує функцію

з організації та проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів закладів освіти, підпорядкованих Департаменту, фінансування яких здійснюється з обласного бюджету (пункт 3.66); директор Департаменту: видає у межах своїх повноважень накази, організовує контроль за їх виконанням (пункт 6.8.10); призначає на посаду керівників комунальних закладів освіти, підпорядкованих Департаменту, фінансування яких здійснюється з обласного бюджету, на конкурсній основі шляхом укладання контракту строком на п`ять років (пункт 6.8.16) (а. с. 20-26, т. 1).

У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають

у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 19 КАС України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 309/2111/18 за позовом ОСОБА_3 до виборчої комісії Закарпатського базового державного медичного коледжу, організаційного комітету з проведення виборів директора Закарпатського базового державного медичного коледжу, департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання виборів незаконними та скасування їх результатів (провадження № 61-21835св19) зазначено, що «питання призначення на посаду керівника є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування,

а відповідне рішення конкурсної комісії про таке призначення є рішенням конкурсної комісії в розумінні пункту 9 частини першої статті 19 КАС. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки предметом спору в цій справі є визнання виборів директора Закарпатського базового державного медичного коледжу незаконними та скасування їх результатів, визначених у протоколі № 4 засідання виборчої комісії із виборів директора коледжу, яке є обов`язковим для органу місцевого самоврядування

і має вплив на багатьох осіб - членів відповідної територіальної громади,

у спільній власності якої перебуває такий навчальний заклад, а не подальші трудові відносини призначеного керівника навчального закладу, то такий спір повинен бути вирішений за правилами адміністративного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 635/551/17 (провадження № 14-79цс20) зроблено висновок, що «з обставин вказаної справи вбачається, що трудовий договір (контракт) між сторонами укладено не було, адміністративно-правового акту щодо призначення позивачки на посаду директора ДП «НДП «Докучаєвське», як переможниці конкурсу, як підстави виникнення трудових правовідносин, Мінагрополітики не виносилося. Отже, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як у даному випадку існує спір між фізичною особою, яка претендує на зайняття посади керівника суб`єкта господарювання державного сектору економіки, та органом державної влади - Мінагрополітики, до компетенції якого належить прийняття рішення про таке призначення. […] Тобто спори з приводу зайняття посади керівника державного підприємства, до видання адміністративно-правового акту щодо призначення на посаду, у разі, якщо призначення на таку посаду за законодавством здійснюється міністерством, іншим органом виконавчої влади, не є такими, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Із урахуванням наведених норм процесуального права, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства».

З урахуванням викладеного, характеру правовідносин, що виникли між сторонами, змісту прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, цей спір є публічно-правовим, а отже підлягав розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Разом з цим питання юрисдикції за цим позовом ОСОБА_1 вирішувалось

в адміністративній справі № 0740/805/18, в якій ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня

2018 року, провадження в цій справі закрито, оскільки спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а не спір, який належить розглядати

в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України, зокрема передбачено, що

у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, відповідно до першого речення частини першої статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною пункту 1 статті

6 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (Bulanov and Kupchik v. Ukraine, заяви № 7714/06 § 27?28 та № 23654/08, § 38?40, від 09 грудня 2010 року; Andriyevska v. Ukraine, заява № 34036/06

§ 23?26, від 01 грудня 2011 року; Mosendz v. Ukraine» заява № 52013/08,

§ 122?125, від 17 січня 2013 року; Shestopalova v. Ukraine, заява № 55339/07,

§ 18?24, від 21 грудня 2017 року). Зокрема ЄСПЛ вказує, що заявники були позбавлені права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції та ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними

й адміністративними судами.

Ураховуючи наведене та пріоритет забезпечення принципу правової визначеності, колегія суддів вважає неможливим закриття провадження у цій справі з мотивів лише порушення правил юрисдикції, оскільки перешкоди до розгляду у належному адміністративному судочинстві виникли у зв`язку

з процесуальною діяльністю суду.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17, від 27 березня 2019 року в справі № 766/10137/17.

При цьому колегія суддів не бере до уваги відповідні доводи Департаментупро порушення судами правил предметної юрисдикції враховуючи, що провадження в адміністративній справі № 0740/805/18 закрито за клопотанням саме Департаменту, який у наведеній справі обґрунтовував те, що зазначений спір не є публічно-правовими, оскільки виник не з приводу здійснення відповідачем владних управлінських функцій, а з приводу врегулювання трудових відносин між працівником та роботодавцем.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про вищу освіту» повноваження засновника (засновників) щодо управління закладом вищої освіти визначаються цим та іншими законами України, а також статутом закладу вищої освіти. Засновник (засновники) закладу вищої освіти або уповноважений ним (ними) орган: 1) затверджує статут закладу вищої освіти та за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти вносить до нього зміни або затверджує нову редакцію; 2) укладає в місячний строк контракт з керівником закладу вищої освіти, обраним за конкурсом у порядку, встановленому цим Законом; 3) за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти достроково розриває контракт із керівником закладу вищої освіти з підстав, визначених законодавством про працю, чи за порушення статуту закладу вищої освіти та умов контракту; 4) здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу вищої освіти; 5) здійснює контроль за дотриманням статуту закладу вищої освіти; 6) здійснює інші повноваження, передбачені законом

і статутом закладу вищої освіти.

Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої, шостої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» не може бути обрана, призначена (у тому числі виконувачем обов`язків) на посаду керівника закладу вищої освіти особа, яка: 1) за рішенням суду визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена; 2) має судимість за вчинення злочину, якщо така судимість не погашена або не знята

в установленому законом порядку; 3) відповідно до вироку суду позбавлена права обіймати відповідні посади; 4) за рішенням суду була визнана винною

у вчиненні корупційного правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили; 5) піддавалася адміністративному стягненню за корупційне правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили; 6) підпадає під дію частини третьої статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) зобов`язаний оголосити конкурс на заміщення посади керівника закладу вищої освіти не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника закладу вищої освіти конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії. Засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) протягом двох місяців з дня оголошення конкурсу на посаду керівника закладу вищої освіти приймає (приймають) пропозиції щодо претендентів на посаду керівника закладу вищої освіти і протягом 10 днів з дня завершення терміну подання відповідних пропозицій вносить (вносять) кандидатури претендентів, які відповідають вимогам цього Закону, до закладу вищої освіти для голосування. Керівник закладу вищої освіти обирається шляхом таємного голосування строком на п`ять років у порядку, передбаченому цим Законом

і статутом закладу вищої освіти. Вибори вважаються такими, що відбулися, якщо участь у них взяли більше 50 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах, кожен з яких має один голос і голосує особисто.

З особою (кандидатурою), яка набрала більше 50 відсотків голосів осіб, які мають право брати участь у виборах, засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) укладає контракт строком на п`ять років не пізніше одного місяця з дня її обрання.

Методичні рекомендації щодо особливостей виборчої системи, порядку обрання керівника закладу вищої освіти та типова форма контракту з керівником державного закладу вищої освіти затверджуються Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення керівників закладів вищої духовної освіти регулюється їхніми статутами (положеннями), зареєстрованими у встановленому законодавством порядку.

Встановивши, що відповідач не довів правомірності оспорюваного наказу, зокремаобставин, які згідно вимог статті 42 Закону України «Про вищу освіту» унеможливлювали призначення позивача на посаду за результатами виборів, суди правильно задовольнили позов ОСОБА_1 .

Разом з цим висновок судів, що спір у цій справі є приватно-правовим та стосується врегулювання трудових прав позивача, тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, є помилковим. Проте з огляду на наведені

у мотивувальній частині постанови висновки Верховного Суду, вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині залишити без змін.

Оскільки судові рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

19 грудня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від

22 липня 2020 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов