Єдиний унікальний номер справи: 225/5553/21
Номер провадження: 2-о/225/345/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю:

секретаря Савченко О.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Торецький міський центр зайнятості, про встановлення факту припинення трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт припинення трудових відносин з Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна травматологічна лікарня».

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те що, з 04.01.2013 р. між нею та комунальним клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого її було прийнято на посаду молодшої медичної сестри операційної для надання екстреної допомоги відділення мікрохірургії ока - обласного офтальмологічного центру на 60 ліжок. 30.09.2014 року вона звільнилася з вказаної посади, за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України, про що було внесено запис у її трудову книжку.

У 2019 році вона звернулася до Торецького міського центру зайнятості для постановлення на облік та отримання статусу безробітної, однак отримала відмову, оскільки згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, вона перебуває у трудових відносинах з Клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» Міністерства охорони здоров`я України, яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час вона не має можливості виїхати до м. Донецьк для розірвання трудового договору у зв`язку з тим, що вказаний населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території.

01.09.2021 провадження у справі відкрито та призначено відкрите судове засідання.

В судовому заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила, що дійсно перебувала у трудових відносинах з Клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» Міністерства охорони здоров`я України. У 2014 році вона звільнилася за власним бажанням, про що є запис в її трудовій книжці, але відомості про дату її звільнення до Реєстру работодавець не вніс. Вказаний лікувальний заклад наразі перебуває на підконтрольній Україні території в м. Лиман, але архіви залишилися на тимчасово окупованій території в м. Донецьк. У центрі зайнятості їй було відмовлено у постановці на облік через відсутність дати її звільнення у Реєстрі, в усній формі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окрім того, відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

Згідно до ч. 1ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноваженим ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Основним документом про трудову діяльність працівника - є трудова книжка, порядок ведення якої визначається Кабінетом Міністрів України. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться (ст.48 КзПП України).

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Судом встановлено, що 04.01.2013 р. заявника було прийнято на ставку молодшї медичної сестри операційної для надання екстреної допомоги відділення мікрохірургії ока - обласного офтальмологічного центр на 60 ліжок Комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня», про що був внесений відповідний запис в трудову книжку заявника (а.с. 11).

30.09.2014 р. заявника було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна травматологічна лікарня», наказ №411-к від 30.09.2014, запис № 5 від 30.09.2014 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 12).

Факт зміни прізвища заявника з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с. 8).

Згідно з Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 04.01.2013 працевлаштована в Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна травматологічна лікарня» (). Дата звільнення відсутня (а.с.14).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 сплата Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна травматологічна лікарня» Єдиного соціального внеску за застраховану особу ОСОБА_1 здійснювалась в період з січня 2013 року по серпень 2014 року. (а.с. 13)

В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між заявником та Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна травматологічна лікарня» були припинені на підставі ст. 38 КЗпП України, про що є відмітка в трудовий книжці заявника (а.с. 12), однак роботодавець не вніс відповідний запис про її звільнення у Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування, у зв`язку з чим заявник не може стати на облік у Торецький міський центр зайнятості.

Від встановлення факту припинення трудових відносин залежить право заявника на отримання статусу безробітної особи.

Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію припинення трудових відносин, оскільки архіви підприємства знаходяться в м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територією України.

Отже, встановлення факту припинення трудових відносин в судовому порядку із Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна травматологічна лікарня» є єдиним способом підтвердження факту припинення трудових відносин заявника зі вказаною установою, який мав місце 30.09.2014 року, та реалізації права на працевлаштування на нову роботу в порядку передбаченому трудовим законодавством України, або набуття статусу безробітного.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,81,89,263 -265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), заінтересована особа - Торецький міський центр зайнятості (місцезнаходження: Бахмутський район, м. Торецьк, вул. Володимирська, 28, ), про встановлення факту припинення трудових відносин, задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна травматологічна лікарня» , 30.09.2014 року на підставі ст.38 КЗпП, за власним бажанням.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Челюбєєв