ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4749/21
Провадження № 2-з/210/126/21
У Х В А Л А

іменем України

"15" вересня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши в письмовому провадженні матеріали заяви заяви ОСОБА_1 , діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , 27 серпня 2021 року звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №66060777 на підставі виконавчого напису №2645 від 17.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 9120,91 грн.

Заявник зазначає, що невжиття заходу забезпечення позову, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду. На підставі викладеного, просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документа.

У відповідності до положень частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). У зв`язку з викладеним, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється в порядку письмового провадження, без фіксації технічними засобами.

Відповідно до частини шостої статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору за подання заяви до суду про забезпечення позову фізичної особи складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Представник заявника разом із заявою про забезпечення позову подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому просить звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору у зв`язку зі, що предметом позову, який знаходиться в провадженні судді, є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню щодо кредитного договору, укладеного у 2014 році, за умовами якого позивач у справі отримав на споживчі потреби кредит. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин у справі, положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширювались на споживче кредитування, у зв`язку з чим заявника необхідно звільнити від сплати судового збору як споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів», на який посилається представник заявника, як на підставу звільнення від сплати судового збору, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Так, згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Крім того, в своїй Постанові від 26.02.2020 року у справі № 643/2870/18 Верховний Суд зазначив: «позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки позивачем в поданому позові заявлено вимогу про визнання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості таким, що не підлягає виконанню, то враховуючи Правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року, позивач, як споживач фінансових послуг, підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 136 ч. 1, ч. 3 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, з урахуванням обставин, викладених представником заявника в заяві, суд вважає можливим звільнити заявника ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із статтею 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що предметом позову є зупинення стягнення у виконавчому провадженні №66060777 на підставі виконавчого напису №2645 від 17.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 9120,91 грн.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому законом передбачена можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Крім того, в даній справі підлягає застосуванню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, що Металургійним відділом виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро здійснюються виконавчі дії у виконавчому провадження № 66060777 по примусовому виконанню виконавчого напису №2645 від 17.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 9120,91 грн.

Враховуючи те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження за оспорюваним виконавчим написом, в рамках якого здійснюються виконавчі дії, зокрема арешт транспортного засобу, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, що свідчить про наявність підстав вважати, що існує ризик подальшого стягнення та відчуження належного позивачу майна, що унеможливить виконання рішення у даній справі, що в силу положень ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заява про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, заявником викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені підстави та вид забезпечення позову є співмірними з вимогами, які будуть заявлені, а вид забезпечення позову обрано відповідно до пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Цивільним процесуальним законодавством прямо передбачено право боржника на оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса та можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову (пункт 6 частини 1 статті 150 ЦПК України).

Крім того, обраний спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутні обставини, передбачені частиною 3 статтею 154 ЦПК України, а тому немає підстав для зустрічного забезпечення позову.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічні висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі № 910/1040/18.

За таких обставин, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом пов`язане з розглядом справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а так само із виконанням можливого рішення за результатами її розгляду. Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із предметом майбутніх позовних вимог, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2645 від 17.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення на теперішній час не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом №2645 від 17.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 9120,91 грн, в рамках виконавчого провадження №66060777, що здійснюється державним виконавцем Металургійного відділу виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Клопотання представника заявника ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити заявника ОСОБА_2 від сплати судового збору у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати державному виконавцю Металургійним відділом виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: О. В. Чайкіна