СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/253/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Святошинський районний суд міста Києва в складі :

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі Марус А.О.,

без участі сторін

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача адвоката Ковальчук В.Л. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відшкодування збитків, пов`язаних з витратами на утримання майна, стягнення заборгованості в порядку реституції, стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 року до Святошинського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відшкодування збитків, пов`язаних з витратами на утримання майна, стягнення заборгованості в порядку реституції, стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2021 р. вказана позовна заява залишена без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків на які вказано в ухвалі суду.

06.09.2021 р. та 09.09.2021 р. представником позивача ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву з усуненими недоліками на які було вказано ухвалою від 17.08.2021 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

03.09.2021 року представником позивача адвокатом Ковальчук В.Л. було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання в Україні відсутнє), які обліковуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи на збереженні у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, на грошові кошти, що перебувають в управління фондів, трастів інших установ, що в інтересах ОСОБА_2 здійснюють управління його активами, а також на грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання в Україні відсутнє) на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні ді.

У відповідності з ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тому, заявлені вимоги заяви про забезпечення позову слід задовольнити частково, в межах суми заявлених позивачем вимог.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Із заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відшкодування збитків, пов`язаних з витратами на утримання майна, стягнення заборгованості в порядку реституції, стягнення додаткових витрат на дитину вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання в Україні, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача відсутні зареєстровані права на нерухоме майно в Україні, що може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Керуючись ст. 154 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Ковальчук В.Л. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання в Україні відсутнє) про поділ майна подружжя, відшкодування збитків, пов`язаних з витратами на утримання майна, стягнення заборгованості в порядку реституції, стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання в Україні відсутнє), які обліковуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи на збереженні у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, на грошові кошти, що перебувають в управління фондів, трастів інших установ, що в інтересах ОСОБА_2 здійснюють управління його активами, а також на грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання в Україні відсутнє) на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом в межах суми заявлених позовних вимог - 14 714 072,60 грн.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя І.В. П`ятничук