ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря Керімової - Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням було залишено без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання без поважних причин /а.с. 55/.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню /а.с. 60-63/.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач не з`являється в судове засідання на протязі тривалого часу, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами.

Проте з даним висновком колегія суддів не може погодитись.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживання наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причину неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що по справі було призначено підготовчі судові засідання на 21 січня 2021 року, 16 березня 2021 року, 17 травня 2021 року.

21 січня 2021 року до судового засідання з`явилися представник позивача та відповідач. Відповідач ОСОБА_2 подав заяву з проханням відкласти засідання для підготовки відзиву на позов /а.с. 32/.

16 березня 2021 року засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Н.В. в іншому судовому засіданні при розгляді кримінальної справи, також надійшли заяви від сторін про відкладення розгляду справи, що підтверджується довідкою /а.с. 41,42, 43/.

У судовому засіданні 17 травня 2021 року за заявою відповідача ОСОБА_2 заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду /а.с. 50, 55/.

Таким чином, це є перша неявка позивача у підготовче судове засідання, крім того, відсутні докази її належного повідомлення про це засідання.

Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 травня 2021 року (справа № 752/21845/19) не допускається залишення позову без розгляду на стадії підготовчого засідання з підстав неявки позивача, з тих підстав, що підготовче судове провадження - це стадія судового процесу, в якому розглядається предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи по суті, іншими словами, це - важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті, що випливає з положень ст. 189 ЦПК України.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Зважаючи на зазначені обставини, районний суд, вирішуючи питання про залишення позовних заяв без розгляду, повинен був перевірити всі підстави неявки позивача до судового засідання, оскільки вони мають суттєве значення для вирішення даного питання.

Надто суворе тлумачення процесуальних норм може позбавити заявника права доступу до суду. Формальне обмеження процесуальних прав учасників процесу завдає шкоди суті права доступу на справедливий судовий розгляд справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для залишення позову без розгляду у суду першої інстанції не було.

При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров