Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/708/21
Провадження №: 2/332/676/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запорожжя у складі:

Головуючого судді Сінєльнік Р.В.
при секретаріВасильченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з 30.12.2000 по 25.02.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2017 року року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 930 грн. щомісячно. На теперішній час позивач має постійний дохід, тому просить змінити розмір аліментів на 1/4 частку з усіх його доходів.

Позивач в судове засідання не з`явилася, Представник позивача -адвокат Новіков І.О. надав суду заяву про розгляд справи його відсутності у заочному порядку, позовні вимоги підтримує.

Відповідач , належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає .

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 30.12.2000 по 25.02.2015 року перебувалиа у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження та копією рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2021 (а.с.9-13). Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 10)

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2015 року року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 550 грн. на кожну дитину , щомісячно ( а.с. 10).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2017 року збільшено розмір аліментів на утримання двох дітей до 930 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 11).

На теперішній час аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вже не сплачує, у звязку з повноліттям останньої.

На теперішній час позивач має постійний дохід, що відповідачем не спростовано, тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів на 1/4 частку усіх його доходів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.3 зазначеної Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

За вказаних обставин, суд вважає, що раніше визначений за рішенням суду спосіб та розмір аліментів підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 82,83, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180-182 ,192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Змінити розмір аліментів визначений рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 332/3059/17, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми у розмірі 930 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку ( доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Запоріжжя, в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.10.2021 року .

Суддя Р.В.Сінєльнік