Ухвала

04 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 947/21017/19

провадження № 61-15581ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року, ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 липня 2018 року у розмірі 18 тис. доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором позики у розмірі 533 долари США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за цим договором позики у розмірі 35 тис. доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики у розмірі 164 долари США. Здійснено нарахування 3% річних на непогашені суми заборгованості, які виникли на підставі двох розписок від 03 липня 2018 року, до моменту виконання рішення суду у цій справі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

17 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Доніна Л. А. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 21 вересня 2021 року, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскаржувані судові рішення в частині стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Так, зазначена касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Доніної Л. А. містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, однак суд касаційної інстанції не має на це достатніх підстав, оскільки не надано належних доказів для такого поновлення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Аналіз причин, указаних у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження свідчить, що вони не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження факту невиконання судом апеляційної інстанції положень статей 272, 386 ЦПК України щодо не направлення заявнику копії оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Отже, представник ОСОБА_1 - адвокат Доніна Л. А. не надала підтверджуючих документів первинної дати отримання судового рішення та/або про не надіслання судом або не отримання заявником копії оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, яким може бути довідка суду апеляційної інстанції, оскільки з доданої до касаційної скарги заяви від 30 серпня 2021 року про отримання копій судових рішень не вбачається інформації щодо первинної дати отримання судового рішення апеляційної інстанції.

Відтак, відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім того подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником не сплачено судовий збір.

До касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, враховуючи складнощі майнового стану, не надавши, при цьому, належних доказів.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вирішуючи питання про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що заявник належним чином не обґрунтував наявність підстав для відстрочення сплати судового збору та не надав належних цьому доказів, оскільки надана довідка Державної податкової служби України, яка, крім того, не містить дати та вих № цього документа, не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Отже, заявник не надала належних доказів, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за 2020 рік, не надала даних про реальний розмір її доходів, наявність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо. Відтак, надані заявником докази, не містять даних, що заявник є непрацездатною особою та/або має на своєму утриманні інших осіб.

Обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний майновий стан заявника, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати інші докази на підтвердження зазначених обставин щодо майнового стану, серед яких можуть бути довідки про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, або документи, що підтверджують сплату судового збору.

Указане вище ґрунтується на такій конституційній засаді судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України) та узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

За таких обставин у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Доніної Л. А. про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

У зв`язку з наведеним заявникові потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення суми боргу за договором позики), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином 9 605 грн*200%=19 210 грн.

Ураховуючи викладене заявнику належить сплатити суму судового збору у розмірі 19 210 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави відстрочення сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян