Єдиний унікальний номер справи 824/138/21
Провадження №22-вк/824/168/2021
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О. за участю секретаря судового засідання Сас Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 за позовом публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» до товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз» про стягнення неустойки в розмірі 4 398 000, 00 рублів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року публічне акціонерне товариство «Нафтова компанія «Роснафта» через свого представника Кучанського О.В. звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 про стягнення неустойки в розмірі 4 398 000, 00 рублів.

Рішенням колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року вирішено стягнути з ТОВ «Євростандарт-Автогаз», м. Потава, Україна, на користь публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта», м. Москва, Російська Федерація, неустойку в розмірі 2 462 000, 00 грн., а також суму в розмірі 6 652, 46 доларів США на відшкодування витрат публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» зі сплати реєстраційного та арбітражного зборів.

Позовні вимоги ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» ґрунтувалися на укладеному між ним та ТОВ «Євростандарт-Автогаз» контракту №100014/08139К, за яким ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» зобов`язався продати, а ТОВ «Євростандарт-Автогаз» - купити і оплатити нафтопродукти з відвантаженням на експорт протягом періоду часу з 05 серпня 2014 року до 31 серпня 2015 року (включно) з можливістю вивезення перехідних обсягів нафтопродуктів до 30 вересня 2015 року (включно).

Вищевказане рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації, яке набрало законної сили, добровільно боржником не виконується, відтак заявник просив суд визнати і надати дозвіл на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 та видати виконавчий лист на його примусове виконання.

Київським апеляційним судом 24 червня 2021 року на виконання вимог ч. 4 ст. 477 ЦПК України було направлено боржнику копію заяви ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» з додатками та запропоновано в місячний строк надати можливі заперечення щодо цієї заяви.

03 серпня 2021 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Євростандарт-Автогаз» надійшли заперечення на заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП РФ, в яких боржник просив відмовити у задоволені вищевказаної заяви.

07 вересня 2021 року до Київського апеляційного суду від ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» надійшли письмові пояснення на заперечення ТОВ «Євростандарт-Автогаз».

14 вересня 2021 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Євростандарт-Автогаз» надійшла відповідь на письмові пояснення ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 підлягає задоволенню.

У відповідності до положень частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36. Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Умови визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені ст. 474 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою встановлено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

У відповідності до положень ст. 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи є законним прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року, ухваленого у справі №М-27/2018, ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» дотрималась визначеного статтею 475 ЦПК України порядку та строку подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання вказаного вище рішення. Документи у відповідності до переліку, визначеного положеннями статті 476 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» до поданої заяви долучено.

Суд критично відноситься до посилань ТОВ «Євростандарт-Автогаз» щодо неповного надання заявником усіх необхіних документів, а саме ненадання виконавчого листа, оскільки такі твердження не відповідають вимогам закону. Зокрема, ТОВ «Євростандарт-Автогаз» посилалося на положення ст. 8 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифіковану ратифіковано Постановою ВР N 2889-XII ( 2889-12 ) від 19.12.92 р. (Київська Угода), однак така норма врегульовує порядок подання на виконання рішення іноземного суду, в той час як правовідносини з виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів регулюються Нью-Йоркською Конвенцією, вимоги якої заявником були виконані належним чином.

Критично відноситься суд й до тверджень ТОВ «Євростандарт-Автогаз» про порушення публічного порядку України у разі задоволення заяви. Таку позицію боржник ґрунтує на тому, що у відповідності до Закону України «Про санкції» , на підставі рішення РНБО України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 23.03.2021 № 109/2021, ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» включено до переліку юридичних осіб, щодо яких застосовуються обмежувальні заходи. В той же час відповідно до вказаних документів до ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» застосовані наступні обмеження:

1. запобігання виведенню капіталів за межі України;

2. заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах.

Як зазначає саме ТОВ «Євростандарт-Автогаз», у відповідності до положень п. 7 ч. 1 Постанови правління Національного банку України від 01.10.2015 р. № 654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) банк зобов`язаний відмовити клієнту у виконанні розрахункового документа, який передбачає переказ коштів за межі України або наслідком якого може бути виведення капіталів за межі України, якщо до ініціатора та/або отримувача переказу застосовано санкцію «запобігання виведенню капіталів за межі України», за винятком переказу коштів за зовнішньоекономічними договорами, розрахунки за якими здійснюються за фактично поставлену продукцію на митну територію України.

З матеріалів справи вбачається, що рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року ухвалене в правовідносинах, що виникли на укладеному між ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» та ТОВ «Євростандарт-Автогаз» контракті №100014/08139К, за яким ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» продає, а ТОВ «Євростандарт-Автогаз» - купує та оплачує нафтопродукти з відвантаженням на експорт протягом періоду часу з 05 серпня 2014 року до 31 серпня 2015 року (включно) з можливістю вивезення перехідних обсягів нафтопродуктів до 30 вересня 2015 року (включно). За таких умов кошти, які сплачуються в рамках виконання зазначеного контракту не можуть вважатися виведенням капіталів за межі України, відтак не підпадають під застосовані до ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» обмеження.

Зважаючи на викладене, передбачених статтею V Конвенції, статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» підстав для відмови у наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу під час розгляду цієї справи не встановлено.

Як вказує Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2018 року у справі №761/46285/16-ц, необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і буде носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших країнах.

Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення порушуватиме частину першу статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти (рішення у справі «Stran Greek Refineries and Statits Andreadis v. Greece» від 09 грудня 1994 року, серія А, №301-В).

У відповідності до ч.6 ст. 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали. Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 за позовом публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» до товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз», заява ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» про визнання та надання дозволу на виконання даного рішення підлягає задоволенню. Відповідно підлягають видачі виконавчі листи на примусове виконання вказаного рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Євростандарт-Автогаз» на користь ПАТ «Нафтова компанія «Роснафта» підлягає стягненню 1 135, 00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та керуючись, ст.ст. 141, 268, ч.2 ст.351, 474, 477-479 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» про визнання та надання дозволу на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018 за позовом публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» до товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз» про стягнення неустойки в розмірі 4 398 000, 00 рублів.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення колегії арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 11 вересня 2018 року у справі №М-27/2018:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз» (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 19-Б; ідентифікаційний код 37958775) на користь публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» (Російська Федерація, м. Москва, Софійська набережна, 26/1; ідентифікаційний код ) неустойку в розмірі 2 462 000 (два мільйони чотириста шістдесят дві тисячі) рублів, 6 652 (шість тисяч шістсот п`ятдесят два), 46 доларів США на відшкодування витрат зі сплати реєстраційного та арбітражного зборів.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз» (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 19-Б; ідентифікаційний код 37958775) на користь публічного акціонерного товариства «Нафтова компанія «Роснафта» (Російська Федерація, м. Москва, Софійська набережна, 26/1; ідентифікаційний код ) судовий збір у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя С.О. Журба