ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м.Суми

Справа №573/1155/21

Номер провадження 22-ц/816/1422/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

боржник (скаржник) ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Маліков Антон Анатолійович,

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 06 серпня 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова Антона Анатолійовича, у складі судді Терещенко О.І., постановлену у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова А.А. щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55458409 та зобов`язати державного виконавця скасувати арешт, накладений на все його майно на підставі постанови про арешт майна боржника від 21 серпня 2020 року.

Свої вимоги мотивував тим, що на даний час відсутня заборгованість зі сплати аліментів у ВП № 55458409, однак державний виконавець відмовляється від зняття арешту з майна.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 06 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту на майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заявлених вимог.

Вказує, що ніколи не мав заборгованості по сплаті аліментів, на підтвердження чого надані платіжні доручення про сплату аліментів за кожен місяць у період з 03 вересня 2019 року по 31 жовтня 2020 року. Причиною застосування до нього 21 серпня 2020 року примусових заходів виконання та накладення арешту на все майно, стали помилкові дані про наявність заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 47410 грн, що сталося через передачу виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого без відповідних платіжних доручень. Зазначає, що після з`ясування ситуації та долучення до матеріалів виконавчого провадження відповідних документів, усі заходи примусового виконання скасовані 01 жовтня 2020 року, крім арешту майна. Тобто, за відсутності заборгованості по сплаті аліментів на дитину, державним виконавцем було неправомірно накладено арешт на майно боржника та проігноровано лист про скасування арешту, чим порушено його права.

Доводить, що під дію постанови державного виконавця про арешт майна підпало майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, а саме: автомобіль та мотоцикл, що порушує майнові права його дружини.

У відзиві на апеляційну скаргу Зарічний відділ ДВС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. Зазначає, що боржник по ВП № 55458409 сплачує аліменти нерегулярно та часто не в повному розмірі, він офіційно не працевлаштований, відомості про дохід, на який можливо звернути стягнення відсутні, станом на 13 вересня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 7274,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова А.А. щодо скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ВП №55458409 державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Гладенко Я.Ю. від 04 січня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 573/2222/17, виданого Білопільським районним судом Сумської області 30 листопада 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття (а.с. 7).

Постановою ВП №55458409 від 10 січня 2020 року вказане виконавче провадження прийнято державним виконавцем Зарічного ВДВС у м. Суми ПН-СХ МУМЮ (м. Суми) Маліковим А.А. (а.с. 8).

Постановами державного виконавця від 21 серпня 2020 року встановлені тимчасові обмеження боржнику та накладено арешт на його майно; постановою від 31 серпня 2020 року накладено арешт на кошти боржника (а.с. 9-14).

Постановами державного виконавця Малікова А.А. від 01 жовтня 2020 року, у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, скасовано тимчасові обмеження та заходи примусового виконання щодо ОСОБА_1 , виключено відомості про нього з Єдиного реєстру боржників (а.с. 15-18).

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 червня 2021 року заборгованість щодо сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня, переплата становить 0,76 грн (а.с. 19).

На підтвердження виконання свого обов`язку по сплаті аліментів ОСОБА_1 надав суду копії платіжних доручень за період листопад 2019 року березень 2021 року (а.с. 22-37).

Листом начальника Зарічного ВДВС у м. Суми ПН-СХ МУМЮ (м. Суми) від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з його майна (а.с. 20-21, 47-47).

З матеріалами вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 ознайомився 06 липня 2021 року (а.с. 46), після чого звернувся із скаргою до суду.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні № 55458409, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність боржником наявності підстав для зняття арешту з майна за правилами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», та зазначив, що сама по собі сплата у певний період скаржником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а розрахунок боргу та копії платіжних доручень свідчать про неперіодичність сплати аліментів ОСОБА_1 та систематичне виникнення заборгованості.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок стягнення аліментів визначений у ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За положеннями ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 56 вказаного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що державний виконавець наділений повноваженнями щодо звернення стягнення на майно боржника за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Разом з тим, матеріалами справи доведено, що у боржника ОСОБА_1 станом на 01 червня 2021 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів, так як ним надано суду докази сплати аліментів у період листопад 2019 року березень 2021 року, а саме: перерахування коштів ОСОБА_2 (а.с. 22 37).

Також, відсутність у ОСОБА_1 заборгованості станом на 01 червня 2021 року підтверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, зробленим держаним виконавцем Маліковим А.А. (а.с. 19).

Вказані обставини щодо добровільного виконання рішення суду боржником та відсутності у нього заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець не перевірив, у зв`язку з чим 21 серпня 2020 року неправомірно виніс постанову про арешт всього майна боржника.

Крім того, незважаючи на порушення порядку накладення такого арешту, після звернення боржника до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, йому було неправомірно відмовлено у знятті арешту з майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова А.А. щодо не зняття арешту з його майна у виконавчому провадженні № 55458409 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняттям нової постанови про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 06 серпня 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність на бездіяльність державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова Антона Анатолійовича щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55458409 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова Антона Анатолійовича щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55458409 та зобов`язати державного виконавця зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 21 серпня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: О.І.Собина

Т.А. Левченко