Справа № 415/1054/20
Провадження № 22-ц/810/701/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Луньової Д.Ю. в м. Лисичанську Луганської області,

за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , в імені якої діє представник ОСОБА_2 ,звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в обґрунтування якого зазначила, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Скриннік І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2813.

Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є Комунальне підприємство «Лисичанська житлово -експлуатаційна контора № 1», яке також виступає виконавцем, який надає мешканцям житлово-комунальні послуги, зокрема виконує роботи з ремонту комунікацій будинку. Квартира знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку та неодноразово затоплювалась через порив магістралі на горищі будинку.

01 листопада 2019 року стався черговий порив на магістралі опалення на горищі будинку, що призвело до залиття квартири в наслідок того, що магістралі опалення будинку знаходиться в аварійному стані та потребують капітального ремонту, який зобов`язаний виконувати відповідач.

04 листопада 2019 року комісією у складі головного інженера виконавця послуг ОСОБА_9, майстра ділянці ВДО ОСОБА_3 , майстра ділянці ОСОБА_4 було складено акт про залиття, що трапилось у наслідок протікання в квартирі АДРЕСА_1 , затверджений начальником КП «ЛЖЕК №1» І.Сакович.

Згідно оцінки вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири, яку проведено ТОВ Агентство по нерухомості «Дісконт», вартість затрат для відновлення пошкоджень, спричинених внаслідок залиття водою приміщення квартири позивача, становить 71503 грн, в тому числі: ремонтно-будівельні роботи вартістю 38888 грн, електромонтажні роботи вартістю 10434 грн, ремонт меблів вартістю 17496 грн, ремонт комп`ютера вартістю 4685 грн. Вартість виклику оцінювача на огляд об`єкту та визначення нанесеного збитку у сумі 2500 грн.

Крім матеріальної шкоди, позивачу завдано моральної шкоди, яка складається із моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням її власності та погіршенням умов проживання. Позивач зі своєю родиною змушена проживати в сирій квартирі, змушена здійснити ремонт квартири, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Разом із позивачем проживають в квартирі троє неповнолітніх дітей. Найменшому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час залиття квартири було 4 місяці. Залиття квартири, меблів, техніки призвели до необхідності переїзду з дітьми на проживання до родичів. Позивач оцінює моральну шкоду в 20000 грн, виходячи із тих негативних наслідків, які наступили у наслідок залиття квартири.

Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду.

Позивач просила суд стягнути з Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 74003 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн, витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволена частково. Суд стягнув з КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 збитки в сумі 71 503 грн та витрати на оцінку в розмірі 2 500 грн, моральну шкоду в сумі 3 000 грн, вирішено питання про судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що саме відповідач як управитель багатоквартирного будинку та відповідно до умов договору, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку. Відповідачем не доведено, що шкода, заподіяна позивачу внаслідок залиття квартири, заподіяна не з його вини. Технічний стан будинку не підтримувався у належному стані, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повноцінного виконання зобов`язань відповідачем по утриманню будинку. Документально підтверджено, що залиття квартири позивача сталося через зношеність та неналежний технічний стан внутрішньо будинкової системи опалення, що призвело до пошкодження внутрішнього оздоблення квартири, у зв`язку з цим позивачу спричинена майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Суд вважав, що позивачем доведена, а відповідачем не спростована завдана шкода, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та бездіяльність, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача.

Щодо відшкодування на користь позивача моральної шкоди, яка завдана внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, та пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом, повторності завдання шкоди за аналогічних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода у розмірі 3 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» просить рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» зазначає, що увисновку, який викладений у звіті, ринкова вартість збитків завданих позивачу, які виникли внаслідок залиття квартири становить 37517 грн, при цьому судом першої інстанції визначена сума відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 71503 грн, тому позивачу незрозуміло - це відшкодування шкоди чи збитки, тобто пряма невизначеність.

Відповідач вказує на те, що зазначений вище Звіт та дії з оцінки до його складення здійснено особою, яка не мала права на той час надавати такі Звіти та вчиняти дії з оцінки нанесеної шкоди особі, внаслідок можливого пошкодження як рухомому, так і нерухомому майну. Особа, яка вчиняла ці дії ОСОБА_6 , який має лише свідоцтво про оцінку нерухомого майна, тобто його безпосередньої вартості, та не є акредитованим експертом, таким чином, Звіт не є належним та допустимим доказом.

Також КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» вказує на те, що позивач у своєму позові зазначила, що це вже не перше залиття квартири, тому визначити, які пошкодження, саме яких речей, частин квартири утворилося саме внаслідок залиття 01 листопада 2019 року, неможливо.

Крім того, позивач у позові вказує на те, що моральна шкода складається із моральними стражданнями, пов`язаними із залиттям квартири, у тому числі необхідності переїзду з дітьми до родичів, але підтвердження таким обставинам позивачем не надано, однак суд першої інстанції, визначаючи складові моральної шкоди, зазначає зовсім інші обставини, ніж викладені позивачем у позові.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 отримала 30 серпня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 233).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в імені якої діє представник ОСОБА_2 зазначила, що 03 серпня 2018 року між співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі начальника управління з питань виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства Саханя В.Г., який діє на підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 30 липня 2018 року № 325 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» з однієї сторони, та Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» укладено договір згідно якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за вказаною вище адресою, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу.

01 листопада 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 відбувся порив на горищі системи опалення.

Відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду внаслідок залиття квартири з причин неналежного стану даху будинку несе відповідач Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1», оскільки є балансоутримувачем житлового будинку та виконавцем послуг з утримання будинку і прибудинкової території та зобов`язано утримувати в належному технічному стані указаний житловий будинок і проводити його поточний ремонт.

Тому позивач просить залишити апеляційну скаргу КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» без задоволення, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року без змін.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» та його представник отримали 27 серпня 2021 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.229, 230).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартирив сумі 94003 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди позивачу. Відповідачем не доведено, що шкода завдана позивачу внаслідок залиття квартири, заподіяна не з його вини. Технічний стан будинку не підтримувався у належному стані, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повноцінного виконання зобов`язань відповідачем по утриманню будинку. Документально підтверджено, що залиття квартири позивача сталося через зношеність та неналежний технічний стан внутрішньо будинкової системи опалення, що призвело до пошкодження внутрішнього оздоблення квартири, у зв`язку з цим, позивачу спричинена майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення оспорюваних правовідносин, послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний у тому числі: 1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; 2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; 4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно пункту 9 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712, послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 11 зазначених вище Правил, у разі коли це визначено договором управління, управитель здійснює обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання за рахунок коштів співвласників.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування квартири від 21 травня 2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Скрипннік І.В.

01 листопада 2019 року о 19 год 30 хвил. на аварійно диспетчерську службу ЛКП ЖЕК № 1 надійшло повідомлення з номеру НОМЕР_1 , що в квартирі АДРЕСА_1 стався порив системи опалення на горищі, затоплює квартиру, що підтверджується записами в журналі аварійних заявок.

Згідно акту про залиття, складеного комісією виконавця послуг від 04 листопада 2019 року та затвердженого начальником ЛКП ЖЕК № 1, в квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття. Причиною залиття вищезазначеної квартири є порив на магістралі опалення на горищі. На момент огляду встановлено: в кухні - на стелі, площею 3,5 кв. м шпалери мокрі, на підлозі лінолеум мокрий, залитий водою, кухонні меблі мокрі; в коридорі - на стелі, площею 7,2 кв. м шпалери мокрі та частково відшаровані від штукатурки, меблі залити водою; в спальні - стеля, площею 18 кв. м залита водою, на стіні шпалери мокрі с частковим відшаруванням штукатурки, на підлозі лінолеум, ДВП- мокрі, меблі та системний блок - мокрі. Через намокання електропостачання в квартирі відсутнє.

Зі звіту ТОВ Агентство по нерухомості «Дисконт» про оцінку шкоди внаслідок затоплення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 30 листопада 2019 року, виконаному на замовлення ОСОБА_1 для подання до суду оцінщиком ОСОБА_8 , який обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, вартість затрат для відновлення пошкоджень, спричинених внаслідок залиття водою приміщення квартири позивача складає 71503 грн.: ремонтно-будівельні роботи - 38888 грн., електромонтажні роботи - 10434 грн., ремонт меблів - 17496 грн., ремонт блоку комп`ютера - 4685 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2012 року на підставі наказу управління власністю № 77 від 07 березня 2012 року внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання передані сбаланса ДП «Лисичанська ТЕЦ» на баланс КП «ЛЖЕК № 1», в тому числі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 03 серпня 2018 року між співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі начальника управління з питань виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства Саханя В.Г., який діє на підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 30 липня 2018 року № 325 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» з однієї сторони, та Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» (далі - КП ЛЖЕК № 1» укладено договір № 1/144, згідно якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу.

Згідно п. 6 Договору № 1/144 від 03.08.2018 року, управитель будинку зобов`язаний надавати послугу своєчасно та належної якості з дотриманням вимог, правил утримання будинків та прибудинкових територій…; забезпечувати належне утримання спільного майна Будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог договору про надання послу з управління будинком…; інформувати співвласників будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна. Відповідно до п. 20 даного Договору, управитель несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну співвласників в розмірі та порядку, що визначаються законодавством.

Згідно акту прийняття в управління багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який є додатком № 1 до договору № 1/144 від 03 серпня 2018 року технічний стан будинку задовільний, відсоток зношеності системи опалення складає 30 відсотків.

З переліку складових послуг та періодичності їх надання, що є додатком № 2 до договору 1/144 управитель надає послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання - за потребою; поточного ремонту внутрішньо будинкових систем гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання - 6 відсотків.

З акту КП «ЛЖЕК № 1» осіннього технічного огляду будівлі за адресою: АДРЕСА_1 від 10.10.2019 р. (а.с.45) внутрішньо будинкові комунікації в задовільному стані.

Також, з наданих відповідачем планів поточного ремонту житлового фонду та звітів про його виконання (а.с.а.с.47-66) відповідачем періодично виконувався поточний ремонт будинку АДРЕСА_1 , а саме 10.04.2019 року, 20.10.2016 року, 28.05.2018 року.

Відповідачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не спростовано та не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про належне забезпечення стану внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання у будинку АДРЕСА_1 , технічне обслуговування яких покладено на ЛКП ЖЕК № 1.

Суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у сукупності обґрунтовано виходив з того, що відповідач як управитель багатоквартирного будинку та відповідно до умов договору, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди позивачу, який є власником квартири, внаслідок залиття, яке сталося через зношеність та неналежний технічний стан внутрішньобудинкової системи опалення, технічне обслуговування якої було покладено на ЛКП ЖЕК № 1 у зв`язку з цим позивачу спричинена майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Позивачем доведено розмір шкоди, а відповідачем не спростована завдана шкода, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у висновку, який викладений у звіті, ринкова вартість збитків завданих позивачу, які виникли внаслідок залиття квартири становить 37517 грн, при цьому судом першої інстанції визначена сума відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 71503 грн не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

На другому аркуші звіту про оцінку майна вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складеного ТОВ Агенство по нерухомості «Дісконт», міститься висновок про те, що ринкова вартість збитків завданих ОСОБА_1 , внаслідок залиття квартири становить 37517 грн з урахуванням ПДВ. Нижче розташована таблиця в якій зазначено найменування витрат (ремонтно-будівельні роботи, електромонтажні роботи, ремонт меблів, ремонт блоку комп`ютера) та їх вартість, яка разом складає 71503 грн. Також у розрахунку оцінки збитків, який викладений на а.с. 23-31 звіту, зазначено розмір збитків - 71503 грн, що також відповідає розрахункам, які міститься у додатках до звіту.

Зазначені обставини свідчать про те, що зазначена на другому аркуші звіту ринкова вартість збитків - 37517 грн є опискою.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт та дії з оцінки до його складення здійснено особою, яка не мала права на той час надавати такі Звіти та вчиняти дії з оцінки нанесеної шкоди особі, внаслідок можливого пошкодження як рухомому, так і нерухомому майну, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наданими до звіту доказами.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування розміру спричиненої майнової шкоди, визначеної звітом, та із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи не звертався.

Посилання КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» на те, що позивач у своєму позові зазначила, що це вже не перше залиття квартири, тому визначити, які пошкодження, саме яких речей, частин квартири утворилися саме внаслідок залиття 01 листопада 2019 року, неможливо не заслуговують на увагу, оскільки в акті про залиття, складеного комісією виконавця послуг від 04 листопада 2019 року та затвердженого начальником ЛКП ЖЕК № 1, зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття та на момент огляду встановлено: в кухні - на стелі, площею 3,5 кв. м шпалери мокрі, на підлозі лінолеум мокрий, залитий водою, кухонні меблі мокрі; в коридорі - на стелі, площею 7,2 кв. м шпалери мокрі та частково відшаровані від штукатурки, меблі залити водою; в спальні - стеля, площею 18 кв. м залита водою, на стіні шпалери мокрі с частковим відшаруванням штукатурки, на підлозі лінолеум, ДВП- мокрі, меблі та системний блок - мокрі. Через намокання електропостачання в квартирі відсутнє.

Отже в акті про залиття квартири від 04 листопада 2019 року зазначені речі, меблі, шпалери, які пошкоджені внаслідок залиття квартири, яке сталося 01 листопада 2019 року.

Відповідачем же на спростування цих обставин належних, допустимих та достатніх доказів суду надано не було, як і не надано доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що моральна шкода складається із певними моральними стражданнями, пов`язаними із залиттям квартири, у тому числі необхідності переїзду з дітьми до родичів, але підтвердження таким обставинам позивачем не надано, однак суд першої інстанції, визначаючи складові моральної шкоди, зазначає зовсім інші обставини, ніж викладені позивачем у позові, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем у позовній заяві зазначалося, що моральна шкода складається із моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням власності та погіршенням умов проживання, необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя та трьох неповнолітній дітей. Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає вимогам закону та встановленим судом фактам, відповідає тривалості, обсягу та характеру моральних переживань і тяжкості наслідків, засадам розумності, виваженості та справедливості.

Посилання скаржника на те, що документи надані до суду не відповідні, розрахунок та розмір витрат на правову допомогу не співмірні є необґрунтованими, оскільки скаржником в апеляційній скарзі не викладені обставини стосовно невідповідності документів, та не співмірності розміру наданої правової допомоги.

Звертаючись до суду із позовом позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. При цьому на підтвердження надання адвокатом Ковтун Л.Я. правничої допомоги позивачем надано ордер про надання правової допомоги ЛГ № 022747; договір про надання правової допомоги від 28 січня 2020 року; квитанцію від 28 січня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Аналогічний висновок сформульований у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

В додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 28 січня 2020 року визначені обсяг та вартість правової допомоги, а саме: прийняття та наліз первинних документів, консультації, аналіз чинного законодавства, витребування доказів; підготовка та подання позовної заяви; представництво інтересів позивача на стадії судового провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, приймаючи до уваги надані документі, підтверджуючі понесені витрати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.М.Луганська