Провадження № 2/638/5752/21
УХВАЛА

іменем України

05 жовтня 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Штих Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про стягнення суми,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ТОВ «Харків Екоресурс», в якій просить стягнути з відповідача на її користь 3 117,40 грн..

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п.2, 3, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не зазначено повне найменування (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; не зазначено ціну позову; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, як вбачається позовна заява викладена російською мовою, з приводу чого суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ятастатті10 Конституції України).

Крім того, згідно частини першо їстатті 6 Закону України "Про засади державної мовної політики"державною мовою України є українська мова. Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" сторони, які беруть участь у справі, подають письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. Відповідно сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

За частиною другою статті 10 Конституції України українська мова має виконувати відповідну державотворчу, на відміну від інших мов, функцію, а отже, бути в постійній дії і максимально працювати у всіх сферах суспільного життя, відіграючи певну роль. Зазначене вказує на підстави для виокремлення української мови із сукупності інших національних мов, якими громадяни України можуть користуватися у повсякденному житті, і для набуття нею обов`язкового загальновживаного статусу. Таке твердження не є приниженням або ігноруванням положень частини друго їстатті 10 Конституції України про гарантування вільного розвитку, використання й захисту російської, інших мов національних меншин України, оскільки, в частинах першій, другій, третій цієї статті закладено різні завдання і призначення, які не можна змішувати, а отже, й помилково протиставляти одну одній або шукати прояви запрограмованого конфлікту.

Аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд в ухвалі від 20.10.2020 по справі № 623/1204/20.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 21.01.2019 року (справа №761/42431/17).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст. 175, 177, 318 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про стягнення суми залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Штих.