Провадження № 2/760/9276/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про стягнення моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 12 500, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 23 липня 2020 року сталося залиття належної йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .

Внаслідок залиття пошкоджено стелю вбиральні, відбулось відшарування фарби на стелі. На телефонні звернення щодо складання акту та встановлення причини залиття Централізована диспетчерська служба КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відмовилась приймати його звернення.

Він звернувся до відповідача із письмовою заявою від 23 липня 2020 року з вимогою скласти акт по факту залиття квартири.

Про незадовільний (аварійний) стан стояка холодного водопостачання у будинку АДРЕСА_1 , частина якого проходить через його квартиру, та необхідність вжиття заходів щодо зниження тиску холодного водопостачання він також повідомив відповідача листом від 23 липня 2020 року.

У зв`язку з бездіяльністю відповідача він звернувся із скаргою від 06 серпня 2020 року до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації.

10 серпня 2020 року відповідач склав акт, затверджений начальником ЖЕД № 905 про те, що 23 липня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 відбулось залиття. При цьому на час обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_4 витоків не виявлено, а причину залиття квартири АДРЕСА_1 встановити неможливо.

У листі від 13 серпня 2020 року №38/02-Т-462/1 відповідач повідомив про результати розгляду звернення щодо незадовільного стану стояка мережі централізованого постачання холодної води житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зокрема повідомлено, що на момент обстеження витоків з мережі холодного водопостачання не відбувається, у квартирі АДРЕСА_4 трубопроводи знаходяться у задовільному технічному стані.

Вважає, що відповідачем неналежним чином складено акт як за формою, так і за змістом.

Крім того, бездіяльність відповідача у вигляді відсутності реагування та зволікання із складанням акту протягом 18 днів, призвело до порушення його законних прав та інтересів.

Йому, як власнику квартири, спричинено відповідачем моральну шкоду, у зв`язку з тим, що:

- залиття квартири сталося внаслідок винних дій у вигляді протиправної бездіяльності відповідача;

- пошкоджено його майно;

- було відсутнє реагування протягом тривалого часу на заяви про залиття квартири;

- складено акт про залиття у формі, що не відповідає вимогам Додатку 4 Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житло-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 21 липня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, уповноважений отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 28 серпня 2021 року.

/ а. с. 24 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправної поведінки щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

За змістом ст.ст. 76. 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок доказування покладається на сторін.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Звертаючись до суду на аналізуючи законодавство, яке регулює порядок та підстави відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що діями відповідача йому завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру.

Звертаючись до суду, позивачем не надано будь-яких доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача в справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача.

Зокрема, відсутні будь-які докази, які б підтверджували пережитий позивачем психологічний стрес, порушення нормального ходу його життя, дискомфорту, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я.

Крім того, будь-яким чином позивач не довів розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди з урахуванням приведених ним обґрунтувань та обставин її завдання.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 229, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва