Справа № 367/7470/21
Провадження № 2-з/367/529/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Касьяненко Д.Л. про забезпечення позову,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Касьяненко Д.Л. подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що Позивач є законним власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі-Нерухоме майно).28 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка є правнучкою Позивача, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 554.У відповідності до п. 1 Договору купівлі-продажу Продавець продав, а Покупець придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .Вважаючи, що Договір купівлі-продажу від 28.12.2020 року підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, Позивач звернулась до Суду з позовом у даній справі. Також Позивач зазначила про те, що укладаючи оскаржуваний Договір купівлі-продажу, Позивач помилилася щодо природи правочину, а тому такий правочин підлягає визнанню недійсним.Зазначає про те, що обставинами, що викладені в позовній заяві та доказами, що долучаються до позовної заяви також підтверджується, що Позивач є особою похилого віку, має значні проблеми зі слухом та зором та потребує сторонньої допомоги, через похилий вік та незадовільний стан здоров`я неправильно зрозуміла зміст укладеного між сторонами правочину та не мала намірів відчужувати квартиру, оскільки бажала укласти договір довічного утримання для забезпечення своєї старості. Крім того, в даному випадку не відбулось фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним Договором купівлі-продажу Відповідачу. Відповідач не проживає в спірній квартирі та не сплачує комунальні послуги. Також Позивач не отримувала кошти за оскаржуваним Договором-купівлі продажу квартири. Зважаючи на всі вищевикладені обставини, вважає, що є наявні законні підстави для визнання недійсним Договору купівлі-продажу. Проте, станом на сьогодні власником спірного Нерухомого майна є Відповідач - ОСОБА_2 , яка безперешкодно має можливість відчужити спірне ОСОБА_3 майно на користь третіх осіб.

Таким чином, стверджує, що внаслідок вказаних вище обставин ОСОБА_2 стала власником вказаної вище квартири, а отже за вказаним фактом набула усіх правомочностей власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Наголошує, що позовна заява, подана Позивачем, стосується захисту права власності Позивача на спірне нерухоме майно є співмірною вимогам даної заяви про вжиття заходів забезпечення, оскільки здійснення подальшого відчуження майна призведе до зміни сторін та обрання способу захисту, що не тільки утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а фактично призведе до зміни процесуального статусу сторін, інших додаткових витрат Позивача, яка є пенсіонеркою та не має достатніх грошових коштів для ведення судових процесів, тощо.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Предметом спору визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 554.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву та накласти арешт на майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Касьяненко Д.Л. задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у справі №367/7470/21 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л. В. Мерзлий