Справа № 336/2594/21
Провадження № 2/336/2590/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А. за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , третя особа: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої входить: 53/400 частки в домоволодінні, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . За життя померлий ОСОБА_4 заповіт не складав та ніде не був офіційно зареєстрований. Однак фактично проживав разом з позивачем. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. із заявою про оформлення спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , де було заведено спадкову справу №55/2021 . Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4 через відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем.

Посилаючись на все викладене вище, позивачка просила встановити факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 протягом часу з 28.11.2001 р. по час відкриття спадщини , а саме по 01.11.2004 р. і визнати за ОСОБА_1 право власності на 53/400 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Ухвалою суду від 14.04.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, та до його початку подали до суду заяви, у якій вказали, що позов визнають та просять розглянути справу у їх відсутність

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої входить: 53/400 частки в домоволодінні, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Вказана частка домоволодіння належала померлому на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 28.11.2001р.

За життя померлий ОСОБА_4 заповіт не складав та ніде не був офіційно прописаний. Однак фактично проживав разом із позивачкою за адресою місцезнаходження спадщини, що підтверджується показаннями свідків допитаних у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні повідомив, що знайомий з родиною ОСОБА_2 з 1979 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом до дня смерті ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомила, що з сім`єю ОСОБА_2 знайома з 1980 року. У 2001 році її донька придбала у подружжя ОСОБА_2 квартиру, а Слєсарєви купили собі будинок, в якому і проживали разом до дня смерті ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що сімю ОСОБА_2 знає дуже давно. Вони проживають по сусідству в одному будинку. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 завжди проживали разом разом до дня смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом першої черги донька спадкодавця ОСОБА_10 (до одруження - ОСОБА_10 ), та син ОСОБА_2 спадщину після смерті батька протягом встановленого законом строку не прийняли, подали до суду заяви, про визнання позовних вимог.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. із заявою про оформлення спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , де було заведено спадкову справу №55/2021 .

Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4 через відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7.

Оскільки нотаріусом видана відмова у вчиненні нотаріальної дії, у позивача не виникло права власності на зазначене спадкове майно, то позивач позбавлений права оформлення спадщини в інший спосіб.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Від шлюбу позивачка має двох дітей, які в свою чергу до нотаріуса не звертались за прийняттям спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004за № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_1 протягом часу з 28.11.2001р. по час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 53/400 домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація про сторони по справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.А. Савеленко

28.09.21