Справа № 344/9390/21
Провадження № 2/344/3056/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Підхомної Н.М.,

за участі представника позивача Бартківа А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом, мотивуючи тим, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП яка трапилась 29.07.2020 у м. Івано-Франківську. В результаті ДТП ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду, шкоду життю та здоров`ю, а також моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з лімітом відповідальності за завдану майнову 100 000 грн. Згідно звіту № 343 вартість матеріального збитку становить 91 152 грн. 48 коп. і розрахована як ринкова вартість автомобіля до настання ДТП. За змістом звіту автомобіль потерпілого набув статусу знищеного, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, так як оцінюється у 97 531 грн. 58 коп., що перевищує вартість автомобіля до моменту ДТП. Страховик виплатив потерпілому 45 462 грн. 03 коп. З огляду на те, що сума завданих збитків не виходить за межі ліміту відповідальності страховика, то такі збитки в сумі 43 690 грн. повинен виплатити страховик. Потерпілий наполягав на виплаті всієї суми матеріальних збитків з розрахунку вартості автомобіля до настання ДТП та визнає обставину знищення його авто і погоджується передати його страховику після повного відшкодування матеріальної шкоди страховиком. Однак листом від 23.04.2021 страховик відмовив у виплаті, тому позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року залучено до участі в праві в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

12 липня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 97 531 грн. 58 коп., а ринкова вартість транспортного засобу до ДТП 91 152 грн. 48 коп., а тому ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. У випадку фізичного знищення автомобіля потерпілому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Тому страховиком було правомірно розраховано та виплачено позивачу 43 690 грн. 45 коп.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.9-10).

Злочин вчинено за наступних обставин, 29 липня 2020 року приблизно о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по лівій смузі руху вул. С.Бандери у м. Івано-Франківську у напрямку перехрестя з вул. Ак. Сахарова. В цей час попереду у попутному напрямку, по тій же смузі, рухався автомобіль марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 10-Б, водій ОСОБА_1 , наближаючись до переднього автомобіля, зменшував швидкість, а ОСОБА_3 зупинив свій автомобіль, щоб надати перевагу у русі пішоходу ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину зліва направо, відносно напрямку руху транспортних засобів. При наближенні до вказаних транспортних засобів, водій ОСОБА_2 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки Dacia Logan, під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення водій автомобіля Dacia Logan ОСОБА_1 втратив можливість керування, проїхав вперед та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки Citroen Jumper, під керуванням водія ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування ЕР134948937 з лімітом відповідальності за завдану шкоду майну 100 000 грн., життю і здоров`ю 200 000 грн. (а.с.25).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно звіту № 343 про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ Dacia Logan становить 91 152 грн. 48 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ 97 531 грн. 58 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 61 090 грн. 26 коп. (а.с.21-24).

Згідно висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 591/11/20 ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 91 152 грн.48 коп., ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані 43 690 грн. 45 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ 97 531 грн. 58 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 61 090 грн. 26 коп. Аварійний комісар визначив заподіяну згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.30-33).

І вказаному звіті та висновку немає згадки про те, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним.

Позивач та представник відповідача вважають, що транспортний засіб є фізично знищеним, його ремонт є економічно не доцільним.

19 жовтня 2020 року позивач подав до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.61).

22 березня 2021 року страхове відшкодування в розмірі 45 462 грн. 03 коп. було перераховано позивачу, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.64).

Після виплати відшкодування позивач 02.04.2021 звертався до відповідача із заявою про виплату всієї суми матеріальних збитків з розрахунку вартості автомобіля до настання ДТП (а.с.26).

Але на свою заяву отримав відмову у виплаті оскільки страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачем (а.с.27).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми у разі якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у відповідача не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Сторони визнають автомобіль фізично знищеним.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, безпідставним є твердження позивача, що страховик мав виплатити відшкодування, яке дорівнює вартості автомобіля до ДТП, а саме: 91 152 грн. 48 коп.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня

2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Позивач вправі заявити позов до винуватця ДТП про стягнення різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

З урахуванням наведеного вимоги позову не підлягають до задоволення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 6, 9, 12, 22, 28, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188, 192, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 вересня 2021 року.

Суддя Бабій О.М.