П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 757/15814/19-ц

Номер провадження 22-ц/824/8614/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Андрієнко А. М., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, ухвалені під головуванням судді Остапчук Т. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправною та не чинною транзакції, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області, з урахуванням подальших уточнень, про визнання протиправною та не чинною транзакції, стягнення коштів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 грудня 2017 року на підставі листа начальника ГУ ПФ України в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20 відповідачем здійснено транзакцію щодо переказу коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку позивача рахунок пенсійного фонду.

На думку позивача, зазначена транзакція є протиправною та не чинною у зв`язку з чим, 14 березня 2019 року останній звернувся до начальника філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою, у якій просив за рахунок коштів банку повернути на його рахунок кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп. Разом з тим, грошові кошти у вищезазначеному розмірі на рахунок позивача відповідачем повернуті не були.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року (том ІІІ а.с. 4-8) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправною та не чинною транзакції, стягнення коштів, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, 05 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправною та не чинною транзакцію з переказу 27 грудня 2017 року АТ «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665 грн.15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі листа начальника ГУ ПФ України в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року №28659-14/20, який не є виконавчим документом; стягнути з власних коштів АТ «Ощадбанк» кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп., що 27 грудня 2017 року були безпідставно списані АТ «Ощадбанк» з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі листа начальника ГУ ПФ України в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20, який не є виконавчим документом; стягнути з власних коштів АТ «Ощадбанк» 142 639 грн. 97 коп. пені в розмірі 0,1 відсотка неналежного переказу за кожний день, починаючи від 27 грудня 2017 року неналежного переказу АТ «Ощадбанк» коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , до 13 червня 2020 року включно; стягнути з власних коштів АТ «Ощадбанк» 19 547 грн. 55 коп. матеріальної шкоди, нанесеної ОСОБА_1 протиправною та не чинною транзакцією щодо переказу 27 грудня 2017 року АТ «Ощадбанк» коштів у сум 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі листа начальника ГУ ПФ України в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20, який не є виконавчим документом, внаслідок інфляційного знецінення коштів в сумі 158 665 грн. 15 коп. за період з квітня 2018 року по травень 2020 року включно; стягнути сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підставі листа начальника ГУ ПФ в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20, 27 грудня 2017 року відповідачем здійснено транзакцію щодо переказу з рахунку позивача на рахунок пенсійного фонду грошових коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп., як таких, що були помилково нараховані.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 826/1244/18 положення пункту 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, згідно якого, помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій за вимогою Пенсійного фонду повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування, визнано протиправним та не чинним з моменту його прийняття.

Із постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 820/4322/18 вбачається, що скаржнику стало відомо про те, що дії пенсійного фонду щодо прохання повернути на рахунок останнього коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп., як помилково нараховані, є протиправними.

Таким чином, дії ГУ ПФ України в Харківській області щодо викладеного у вищевказаному листі прохання про повернення коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп., як помилково нарахованих, на думку скаржника, є протиправними та підлягають поверненню.

Скаржник зазначає, що 14 березня 2019 року останній звернувся до начальника філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою, у якій просив за рахунок коштів банку повернути на його рахунок кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп. Разом з тим, грошові кошти у вищезазначеному розмірі на рахунок позивача відповідачем повернуті не були.

Скаржник зазначає, що про те, що дії пенсійного фонду щодо прохання зазначеного у листі № 28659-14/20 від 27 грудня 2017 року про повернення коштів є протиправними, йому стало відомо 24 жовтня 2018 року з постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року, а відтак, строк на звернення до суду з даним позовом, на думка скаржника, не пропущено.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, яким, з урахуванням заяви про збільшення заявлених позовних вимог від 13 червня 2020 року, просив стягнути на підставі статті 37.2 Закону України» «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з власних коштів Акціонерного товариства «Ощадбанк» на його користь 17 770 грн. 50 коп. пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу від 27 грудня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі Філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 за кожний день, починаючи від 23 лютого 2020 року до 13 червня 2020 року включно; стягнути з власних коштів Акціонерного товариства «Ощадбанк» на його користь 2 824 грн. 24 коп. матеріальної шкоди, нанесеної позивачу протиправною та нечинною транзакцією щодо переказу 27 грудня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі Філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у Філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк», транзитний рахунок НОМЕР_2 на підставі листа начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова В.М. від 27 грудня 2017 року №28659-14/20 до Філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який не є виконавчим документом, внаслідок інфляційного знецінення коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. за період з лютого 2020 року по травень 2020 року включно.

Вказана заява обґрунтована тим, що 13 червня 2020 року позивачем на адресу суду та учасників справи було направлено заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка була отримана судом 15 червня 2020 року. Разом з тим, під час ухвалення Печерським районним судом міста Києва рішення по даній справі, вищевказана заява судом врахована не була.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року (т. V а.с. 229-231) у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо стягнення з Публічного акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 пені та матеріальної шкоди відповідно до заяви про збільшення заявлених позовних вимог від 13 червня 2020 року, відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, 09 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, просив вищевказане судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким: визнати протиправною та не чинною транзакцію щодо переказу 27 грудня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі листа начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова В. М. від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20 до філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який не є виконавчим документом; стягнути з власних коштів Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп., що 27 грудня 2017 року були безспірно списані Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який не є виконавчим документом; стягнути на підставі статті 37.2 Закону України» «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з власних коштів Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 142 639 грн. 97 коп. пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожен день починаючи з 27 грудня 2017 року до 13 червня 2020 року; стягнути з власних коштів Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 19 547 грн. 55 коп. матеріальної шкоди та судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 13 червня 2020 року позивачем на адресу суду та учасників справи було направлено заяву про збільшення розміру позовних вимог.

24 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав відзив на вищевказану заяву. Разом з тим, у мотивувальній частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року судом зазначено про заяву щодо збільшення розміру позовних вимог від 22 лютого 2020 року, а заяву про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року судом першої інстанції взято до уваги не було.

Таким чином, на думку скаржника, судом першої інстанції не було розглянуто його позовні вимоги в повному обсязі, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

09 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційних скарг поданих на рішення та на додаткове рішення суду, та просить залишити їх без задоволення, а оскаржувані рішення, без змін.

Відповідач зазначає, що на рахунок позивача відбулося подвійне зарахування пенсії за один і той самий період, а саме 03 лютого 2017 року та 28 лютого 2017 року, у зв`язку з чим, листом № 28659-14/20 від 27 грудня 2017 року ГУ ПФ України в Харківській області просило повернути кошти в сумі 158 668 грн. 15 коп. на рахунок пенсійного фонду, як помилково нараховані.

27 грудня 2017 року зазначені кошти були повернуті на рахунок пенсійного фонду.

Відповідач зазначає, що кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп. були повернуті банком на вимогу ГУ ПФ України в Харківській області на підставі норм ЦК України та чинного на момент проведення спірної операції п. 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках.

На думку відповідача, у разі задоволення позовних вимог, відбудеться стягнення однієї й тієї ж суми на виконання одного й того ж рішення, двічі, що суперечитиме принципу справедливості, крім того, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 26 березня 2019 року, строк позовної давності по вимогам щодо стягнення пені нарахованої до 25 березня 2018 року, закінчився.

На думку відповідача, на спірні правовідносини не поширюється норми ст. 625 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», від так, підстави для нарахування матеріальної шкоди в наслідок інфляційного знецінення коштів та пені, відсутні.

Відповідач зазначає, що оскільки рішенням суду від 31 березня 2021 року з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог, а заявою від 13 червня 2020 року позивачем донараховано суму пені та матеріальної шкоди внаслідок інфляційного знецінення, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у додатковому рішенні про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до вказаної заяви.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у них.

Представник відповідача - адвокат Кокольський С. І. заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Представник третьої особи до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про відправку судової повістки-повідомлення на електронну адресу останнього у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача з переказу 27 грудня 2017 року коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 на підставі листа начальника ГУ ПФ України в Харківській області станом на 27 грудня 2017року.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11 червня 2013 року згідно Заяви-анкети на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки ОСОБА_1 відкрито рахунок у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (т. І а.с. 104).

03 лютого 2017 року ГУ ПФ України в Харківській області перерахувало на рахунок ОСОБА_1 відкритий у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2013 року у сумі 178 771 грн. 81 коп. (т. І а.с. 116, 117).

28 лютого 2017 року Казначейство України перерахувало на рахунок ОСОБА_1 відкритий у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2013 року у сумі 158 665 грн. 15 коп. (т. І а.с. 118, 119).

Листом № 28659-14/20 від 27 грудня 2017 року ГУ ПФ України в Харківській області просило ПАТ «Державний ощадний банк України» повернути кошти в сумі 158 665 грн. 15 коп. перераховані на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , як помилково нараховані (т. І а.с. 23).

Згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_3 за період з 28 листопада 2017 року по 28 грудня 2017 року, 27 грудня 2017 року відбулося списання коштів у сумі 158 655 грн. 15 коп. з карткового рахунку ОСОБА_1 на рахунок пенсійного фонду (т. І а.с. 24).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 826/1244/18 визнано протиправною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 «Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ» в частині положення пункту 19 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 «Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ» про те, що: «помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій за вимогою органів Пенсійного фонду повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування»; зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено постанову Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 «Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ», після набрання рішенням законної сили (т. І а.с. 17-22).

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою у якій просив за рахунок коштів ПАТ «Ощадбанк» повернути на рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп. (т. І а.с. 26-28).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 820/4322/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у проханні листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20 до Філії Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» повернути на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 99 кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп., перераховані на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в НОМЕР_4 АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , як помилково нараховані; визнано протиправним рішення (розпорядження) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20 про повернення на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 99 коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп., перерахованих 03 лютого 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на рахунок ОСОБА_1 , яке викладене у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути питання щодо повернення ОСОБА_1 кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп., що були належні на праві приватної власності ОСОБА_1 , станом на 27 грудня 2017 року - дату безспірного списання 158 665 грн. 15 коп. з рахунку ОСОБА_1 на підставі рішення (розпорядження) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 грудня 2017 року № 28659-14/20 про повернення на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 99 коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп., перерахованих 03 лютого 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (т. І а.с. 179-187).

Так, відповідно до пункту 3 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) (далі - Порядок), виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються, зокрема, між уповноваженими банками та органами Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частини 1 статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пунктів 5,14 Порядку (в редакції, чинній станом на 27 грудня 2017 року), уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком 2 до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 662), та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

На підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів.

Частиною 2 ст. 1071 ЦК України встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Пунктами 19, 23 Порядку передбачено, що помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій та грошової допомоги зараховуються в рахунок наступних виплат або за вимогою органів Пенсійного фонду та органів соціального захисту населення повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування.

Повернуті органам Пенсійного фонду та органам соціального захисту населення незараховані на поточні рахунки суми пенсій та грошової допомоги згідно з відмітками уповноважених банків у списках вносяться органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення у відповідний розділ особового рахунка одержувача. Залежно від причини незарахування органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення вносять зміни до реквізитів поточних рахунків або тимчасово зупиняють перерахування коштів за цими поточними рахунками в установи уповноважених банків.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 станом на грудень 2017 року перебував на обліку у ГУ ПФ України у Харківській області, як пенсіонер, та отримував пенсію в АТ «Ощадбанк» на підставі Заяви-анкети від 11 червня 2013 року.

З виписки по рахунках ОСОБА_1 , платіжних доручень та меморіальних ордерів вбачається, що 03 лютого 2017 року ГУ ПФУ в харківській області перерахувало на рахунок ОСОБА_1 пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2013 року у сумі 178 771 грн. 81 коп., а 28 лютого 2017 року Казначейством України перераховано на рахунок ОСОБА_1 пенсію за вказаний період у сумі 158 665 грн. 15 коп.

Таким чином, у лютому 2017 року на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 відбулося подвійне зарахування пенсії за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2013 року.

У зв`язку із вищевказаним, ГУ ПФ України у Харківській області звернулося до філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із листом 28659-14/20 від 27 грудня 2017 року щодо повернення помилково перерахованих ОСОБА_1 коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп.

27 грудня 2017 року, на підставі вищевказаного листа та виходячи з положень п. 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (у редакції чинній станом на 27 грудня 2017 року) банком були повернуті пенсійному фонду кошти у сумі 158 665 грн. 15 коп., як помилково перераховані.

За таких обставин, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправною та нечинною транзакцію щодо переказу 27 грудня 2017 року коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. та щодо стягнення з відповідача таких коштів.

Крім того, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та не чинною транзакції щодо переказу 27 грудня 2017 року коштів у сумі 158 665 грн. 15 коп. та щодо стягнення з відповідача таких коштів судом відмовлено, позовні вимоги в частині стягнення пені та матеріальної шкоди, як похідні вимоги, не підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 826/1244/18, якою визнано протиправною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 в частині положення пункту 19 Порядку, як на підставу для задоволення позову, є безпідставним, оскільки на момент повернення банком коштів пенсійному фонду, зазначений пункт порядку був чинним, а тому, враховуючи приписи статті 58 Конституції України, підлягав обов`язковому застосуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, слід зазначити наступне.

Згідно ст.. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, ОСОБА_1 , фактично, просив розглянути його позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року.

Як вбачається із змісту рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, судом першої інстанції було розглянуто позовні вимоги позивача з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22 лютого 2020 року.

Як вбачається зі змісту заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року, позивачем було донараховано суму пені за певний період та збільшено суму матеріальної шкоди внаслідок інфляційного знецінення коштів.

Отже, враховуючи що рішенням суду від 31 березня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено, а у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач фактично просив стягнути пеню та матеріальну шкоду внаслідок інфляційного знецінення коштів у більшому розмірі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року.

Колегія суддів погоджується з посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було розглянуто його позовні вимоги в повному обсязі, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Разом з тим, слід зауважити, що у зв`язку з неврахуванням поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року, судом було ухвалено додаткове рішення, з урахуванням вищевказаної заяви, тобто позовні вимоги позивача було розглянуто в повному обсязі. Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13 червня 2020 року.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішень суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що ухвалені з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: А. М. Андрієнко

О. В. Шахова