Провадження 2-з-150/21
ухвала

Іменем України

05 жовтня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Литвинюк Ю.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову в межах цивільної справи № 761/30243/21 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва вищевказану справу направлено за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

04.10.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею Зінченка О.М.

Разом із вказаним позовом до суду надійшла заява позивачів про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на спірне нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,1675 га та за кадастровим номером :13:004:0113, та на житловий будинок зща адресою: АДРЕСА_2 .

Свою заяву обґрунтовують тим, що вказане майно зареєстровано за відповідачем, яка, зважаючи на розірвання шлюбу та смерть її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , в разі отримання позову, може в будь-який момент розпорядитись спірним майном, передавши його у власність інших осіб з метою уникнення виконання рішення суду, в разі якщо його буде постановлено на користь позивачів.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову розглядається без участі сторін по справі.

Суд, вивчивши клопотання про забезпечення доказів та перевіривши надані докази, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розгляд заяви проводився у порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без виклику сторін.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особувідповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що заявниками не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, суд звертає увагу, що ч. 6 ст. 151 ЦПК України встановлено до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Всупереч вищевикладеним вимогам, позивач до суду доказ сплати судового збору не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог заяви, неспівмірність запропонованих заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Зінченко