Справа № 621/2020/21
Провадження № 2/621/912/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

представники відповідача - Пономарьова А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту майна,

в с т а н о в и в :

08.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту майна, в якому просить зобов`язати відповідача зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено в межах виконавчого провадження, відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження 29348954 від 20.07.2011, особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Також, власниками вказаної квартири в рівних частках є її: мати - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , брат - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 26 березня 1997 року, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням від 30 січня 1997.року №319.

Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті рідних, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, позивачу стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 264914486 від 08.07.2021, на квартиру АДРЕСА_1 відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженн, № 29348954 від 20.07.2011, особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_5 .

08 липня 2021 року позивач звернулася до відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 у зв`язку зі смертю боржника, але отримала відмову з підстав того, що не є стороною виконавчого провадження для отримання інформації по виконавчим документам, та крім того, виконавче провадження закрито, а матеріали виконавчого провадження знищено.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.07.2021.

27.07.2021 та 12.08.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача.

04.10.2021 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Від начальника відділу Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пономарьової А. до суду надійшла заява в якій остання просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника Зміївського РВ ДВС у Чугуївському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1977 року виданого Дослідним господарством «Борки», квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , Свідоцтво видане згідно розпорядження від 30.01.1997 № 319, право власності на квартиру зареєстроване Зміївським МДПТІ та записано в реєстрову книгу за № 6-499 (а.с. 10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 264914486 від 08.07.2021 зареєстроване обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11740649 реєстратором - Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 29348954 від 20.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_5 , обтяжував - Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції. (а.с. 11)

Згідно з копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 виданого 23.10.2021 Виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 68 (а.с. 8).

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 08.01.22 Управлінням ЗАГС адміністрації міста Бєлгород Бєлгородській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , запис акта про смерть № 1 (а.с. 9).

Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого 20.08.1980 Бірківським селищним бюро ЗАГС Нововодолажського району Харківської області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , актовий запис № 18 (а.с. 14).

Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 09.12.1977 Бірківським селищним бюро ЗАГС Нововодолажського району Харківської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , актовий запис № 18 (а.с. 15).

29.09.2001 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб - копія Свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 23. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 17).

27.10.2010 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_6 , актовий запис № 417 (а.с. 18)

Позивач зазначила, що 08.07.2021 звернулася до відділу Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про зняття арешту з майна у зв`язку зі смертю боржника (а.с.13).

Згідно інформації наданої начальником відділу Зміївської державної виконавчої служби у Чугуївському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пономарьовою А. на запит суду, у відділі перебувало виконавче провадження № 29348954 з виконання виконавчого листа № 2-540, виданого 11.07.2011 Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «НадраБанк» 30 763 грн 29 к. та 02.11.2013 в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_3 , на виконанні станом на 04.10.2021 у відділі не перебувають (а.с. 33).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Так, згідно пункту 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності ОСОБА_5 припинилося внаслідок смерті останнього, з вказаних підстав ОСОБА_1 , як спадкоємець, звернулась до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 , не є боржником у виконавчому провадженні, а є спадкоємцем померлого, а тому вимоги про зняття арешту, саме в межах позовного провадження, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18.

Згідно положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 4.10.1., п. 4.10.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

На підставі вищевикладеного, дійшов висновку, що не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, відсутністю виконавчого провадження та відсутністю відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі якого винесено записи про арешт майна, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1218, частини 5 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що арешт майна ОСОБА_5 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця, перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні дані про яке відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження, порушує право позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими.

Отже, на даний час за вищевказаних та встановлених обставин вбачаються підстави для звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої, належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 .

Згідно зі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн 00 к.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 316, 317, 319, 321, 346, 1216-1218, 1220, 1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 89, 223, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належало ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме із з квартири АДРЕСА_1 , накладеного відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження 29348954 від 20.07.2011, реєстраційний номер обтяження 11740649, зареєстрований 19.10.2011, реєстратор: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, 29348954, 20.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ.

Стягнути з Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 к., сплачені нею при поданні позову до суду відповідно до квитанції № 0.0..1 від 08 липня 2021 року в Т КБ «ПриватБанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04.10.2021.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач - Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), юридична адреса: 63404 Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, буд. № 15, код за .

Головуючий: