13 вересня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Марченко Т.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 21 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 4000 доларів США.
Факт отримання відповідачем вказаних грошових коштів в сумі 4000 доларів США підтверджується власноручно написаною останнім розпискою від 21 січня 2018 року, згідно якої відповідач зобов`язується повернути позивачу грошові кошти в сумі 6000 доларів США в строк не пізніше 21 січня 2019 року.
До цього часу відповідачем заборгованість перед позивачем не погашено.
У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Надано заявнику п`ятиденний строк для усунення недоліків.
Позивач у визначений ухвалою термін усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Позивач та представник позивача адвокат Солонько М.Ф. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 6000 доларів США, три проценти річних за період з 21 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року в сумі 6446 гривень підтримали, на їх задоволенні наполягали; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України.
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до оригіналу розписки від 21 січня 2018 року, ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , тобто взяв у борг 21 січня 2018 року грошові кошти в сумі 4000 доларів США, на умовах «віддати 21 січня 2019 року суму в розмірі 6000 доларів США».
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду в постанові від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18, «способи визначення плати за користування позикою у твердій сумі та у процентному відношенні є еквівалентними (взаємозамінними). Тому визначення плати за користування позикою у твердій сумі є правомірним.».
Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами про необхідність виконання грошових зобов`язань.
Але, позивачем забов`язання за договором позики до цього часу не виконані, отримані в позику грошові кошти до цього часу позивачу не повернуті.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.»
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, у справі № 6-50цс16 від 24 лютого 2016 року.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року в справі № 212/3860/15-ц провадження № 61-6380св18 «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і, залежно від встановлених результатів, робити відповідні правові висновки.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позивача певної грошової суми.»
Відповідно до ст. 545 ЦК України, наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) є належним доказом невиконання боржником зобов`язання щодо повернення позикодавцю отриманих в позику грошових коштів.
Згідно розписки від 21 січня 2018 року, відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти у сумі 6000 доларів США в термін до 21 січня 2019 року.
Докази виконання відповідачем грошових зобов`язань та повернення отриманих в позику грошових коштів позивачу матеріали справи не містять і сторонами суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інше не встановлене договором або законом.
В зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми за період з 21 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року в сумі 6446 гривень. Вказаний розрахунок перевірений судом.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до квитанції № 18 від 14 грудня 2020 року позивачем при звернення до суду з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2596 гривень 40 копійок.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 2596 гривень 40 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 13, 81, 128, 141, 263, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 525, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , заборгованість в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, три проценти річних за період з 21 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року в сумі 6446 (шість тисяч чотириста сорок шість) гривень та судовий збір в сумі 2596 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 17 вересня 2021 року.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя О.М. Борєйко