Справа № 645/5713/16-ц
Провадження № 4-с/645/40/21
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань Костенко Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 в особі представника скаржника адвоката Хоміч А.А. на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала справа №645/5713/16-ц за позовом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

22.03.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалене заочне рішення по справі №645/5713/16-ц, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 у розмірі 88140 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9773,29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 70631,47 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3300,00 грн., а також штрафів у розмірі 250,00 грн. - фіксована частина, у розмірі 4185,24 грн. - процентна складова.

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга представника ОСОБА_1 адвоката Хоміча А.А. на рішення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., якою просив суд визнати рішення приватного виконавця Близнюкова Ю.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 по виконавчому провадженню №55439890 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірним та зобов`язати приватного виконавця Близнюкова Ю.В. усунути порушення шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 по виконавчому провадженню №55439890 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначено, що 22.03.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалене заочне рішення по справі №645/5713/16-ц, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 у розмірі 88140 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9773,29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 70631,47 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3300,00 грн., а також штрафів у розмірі 250,00 грн. - фіксована частина, у розмірі 4185,24 грн. - процентна складова. 22.08.2017 на виконання зазначеного рішення виданий виконавчий лист. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. розпочато виконавче провадження №55439890 з примусового виконання виконавчого листа №645/5713/16-ц від 22.08.2017, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 у розмірі 88140 грн. 18.04.2019 виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. В подальшому, з метою врегулювання відносин щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, між останньою та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 29.07.2008, відповідно до якої сторони узгодили зменшення заборгованості, встановили дату остаточного погашення заборгованості за договором. На підтвердження виконання скаржником умов додаткової угоди, стягувачем видана довідка №EKCH0R71K68074FE, із змісту якої вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

Скаржник вважає рішення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 по виконавчому провадженню №55439890 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірним у зв`язку із наявністю у боржника об`єктів нерухомості, шляхом звернення стягнення на які можливо задовольнити вимоги стягувача за виконавчим документом.

Приватний виконавець Близнюков Ю.В. та представник АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, правом подання заперечень на скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги та надані сторонами докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22.03.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалене заочне рішення по справі №645/5713/16-ц, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 у розмірі 88140 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9773,29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 70631,47 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3300,00 грн., а також штрафів у розмірі 250,00 грн. - фіксована частина, у розмірі 4185,24 грн. - процентна складова.

22.08.2017 на виконання зазначеного рішення виданий виконавчий лист.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. розпочато виконавче провадження №55439890 з примусового виконання виконавчого листа №645/5713/16-ц від 22.08.2017, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 у розмірі 88140 грн.

18.04.2019 виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

14.09.2020, з метою врегулювання відносин щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, між останньою та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 29.07.2008, відповідно до якої сторони узгодили зменшення заборгованості, встановили дату остаточного погашення заборгованості за договором.

16.09.2020 ОСОБА_3 видана довідка №EKCH0R71K68074FE, із змісту якої вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на:

1) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 30776961);

2) Ѕ частка квартири в житловому будинку літ. «А-5», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Порядок звернення стягнення на майно встановлений Розділом VII Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно положень ст. 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Як убачається з постанови приватного виконавця Близнюкова Ю.В. від 18.04.2019 останнім повернутий виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Водночас, за боржником на праві приватної власності зареєстровані: 1) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 30776961); 2) Ѕ частка квартири в житловому будинку літ. «А-5», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 1).

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на положення ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та приватних виконавців, які зобов`язані вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, приватний виконавець Близнюков Ю.В. діяв із порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про повернення виконавчого листа стягувачу.

Аналогічний висновок зазначений в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 619/562/18 (провадження № 61-39095св18).

Приватний виконавець Близнюков Ю.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №645/5713/16-ц від 22.08.2017, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, не врахував наявність у боржника об`єктів нерухомого майна, за рахунок яких можливо задовольнити вимоги стягувача за виконавчим документом, не вжив заходів щодо звернення стягнення на такі об`єкти, а отже не вжив в повному обсязі передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення.

Крім цього, наявність завершеного виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» унеможливлює виключення відомостей про ОСОБА_3 в Єдиному реєстрі боржників, адже відповідно до правил, встановлених статтею 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Отже, за умов відсутності заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», наявність завершеного виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», унеможливлює вільно на власний розсуд розпоряджатися їм своїм майном, що порушує його конституційне право, передбачене статтею 41 Конституції України.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судом роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника скаржника адвоката Хоміч А.А. на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича - задовольнити.

Визнати рішення приватного виконавця Близнюкова Ю.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 по виконавчому провадженню №55439890 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірним.

Зобов`язати приватного виконавця Близнюкова Ю.В. усунути порушення шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2019 по виконавчому провадженню №55439890 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя