ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5712/21 Справа № 203/1323/20 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, пені, франшизи,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06 березня 2019 року в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2019 року у справі №200/4318/19.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень. Згідно проведеного судовим експертом на замовлення позивача автотоварознавчого дослідження №6479 від 24 квітня 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу становить 71008 грн. 17 коп., без врахування зносу 156409 грн. 82 коп. Фактична вартість відновлювального ремонту без врахування зносу склала 120942 грн. 89 коп. (запчастини 82640 грн., роботи з відновлення автомобіля та матеріали 38303 грн. 89 коп.) Враховуючи розрахований експертом фізичний знос на замінні частини автомобіля (70%) та вартість придбаних позивачем запчастин (82640 грн.), витрати позивача, що пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу, склали (82640 х (1-0,7)) + 38303,89 = 63095 грн. 89 коп.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АМ/5130638, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100000 грн., франшиза 2000 грн. У встановлені строки позивачем було подана заява про виплату страхового відшкодування. Належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують фактичні витрати на ремонт подані страховику заявою від 06 березня 2020 року про перегляд розміру страхового відшкодування. Незважаючи на наведене, страхова компанія 27 серпня 2019 року здійснила страхову виплату лише в розмірі 27209 грн. 38 коп. та не відреагувала на заяву про перегляд розміру страхового відшкодування. Таким чином, без будь-яких вмотивованих підстав було недоплачене страхове відшкодування в сумі 33886 грн. 51 коп. (63095,89 27209,38 2000).

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачене страхове відшкодування в сумі 33886 грн. 51 коп., пеню за період прострочки виплати з 28 серпня 2019 року по 13 квітня 2020 року в сумі 3877 грн. 23 коп., з урахуванням сплаченої пені в сумі 1979 грн. 95 коп., а також у відповідності до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 638 грн. та інфляційні витрати в сумі 407 грн. 10 коп., всього стягнувши 38808 грн. 84 коп. Також просив стягнути з вказаного відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в сумі 33886 грн. 51 коп., судовий збір в сумі 793 грн. 97 коп., витрати на правову допомогу в сумі 6610 грн. 10 коп., а всього стягнути судові витрати в сумі 7404 грн. 07 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2000 грн., судовий збір в сумі 46 грн. 83 коп., витрати на правову допомогу в сумі 389 грн. 90 коп., а всього стягнути судові витрати в сумі 436 грн. 73 коп.; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що фактичні витрати позивача, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу склали (82640 х (1-0,7)) + 38303,89 = 63095,89 грн., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на його користь з ТзДВ СК «Альфа-гарант» недоплачене страхове відшкодування в сумі 33886 грн. 51 коп. (63095,89 27209,38 2000). Відповідно до положень п.12.1 ст.12, п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також слід задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , в частині стягнення з останнього франшизи в сумі 2000 грн.

В апеляційній скарзі ТзДВ СК «Альфа-Гарант» просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відмовити, посилаючись на порушення судом норм матерільаног та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 06 березня 2019 року в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що є власником вказаного транспортного засобу.

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року у справі №200/4318/19, яка набрала законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АМ/5130638, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 100000 грн., франшиза 2000 грн.

11 березня 2019 року позивачем до страхової компанії було подана заява про виплату страхового відшкодування.

Страхова компанія звернулась до аварійного комісара ОСОБА_3 , яким було складено аварійний сертифікат 96-D/56/1 від 18 липня 2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 , дорівнювала вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та визначена в розмірі 29209 грн. 38 коп., з врахуванням 20% ПДВ.

27 серпня 2019 року страховиком було виплачено страхове відшкодування в сумі 27209 грн. 38 коп., за виключенням франшизи в розмірі 2000 грн.

В свою чергу, для визначення розміру заподіяних збитків, позивач звернувся до експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 , яким 24 квітня 2019 року було складено висновок експертного дослідження автотоварознавця №6479, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 , визначена в розмірі 71008 грн. 17 коп.; вартість відновлювального ремонту в розмірі 156409 грн. 82 коп.

Згідно акту АМ24928/1 від 26 квітня 2019 року, рахунку-фактури №СФ-00119 від 10 квітня 2019 року, розрахунковий квитанцій №10/04-1 та №10/04-2 від 10 та 11 квітня 2019 року, а також фіскального чеку, фактична вартість відновлювального ремонту без врахування зносу, оплаченого позивачем, склала 120942 грн. 89 коп. (запчастини 82640 грн., роботи з відновлення автомобіля та матеріали 38303 грн. 89 коп.

06 березня 2020 року позивач звернувся до страховика із письмовою заявою про перегляд розміру страхового відшкодування, в якій просив з урахуванням фактичної вартості відновлювального ремонту та розрахованого експертом фізичного зносу на замінні частини автомобіля (0,7), вартість придбаних запчастин, відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу в сумі 35886 грн. 51 коп., з урахуванням виплаченого страхового відшкодування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив того, що фактичні витрати позивача, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу склали (82640 х (1-0,7)) + 38303,89 = 63095,89 грн., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на його користь з ТзДВ СК «Альфа-гарант» недоплачене страхове відшкодування в сумі 33886 грн. 51 коп. (63095,89 27209,38 2000). Відповідно до положень п.12.1 ст.12, п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також слід задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , в частині стягнення з останнього франшизи в сумі 2000 грн.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п.12.1 ст.12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п.34.2,34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п.36.1 ст.36).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або ст.37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (п.36.2 ст.36).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п.36.5 ст.36).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п.36.6 ст.36).

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, матеріалами справи встановлено, що страхова компанія звернулась до аварійного комісара ОСОБА_3 , яким було складено аварійний сертифікат 96-D/56/1 від 18 липня 2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota LC Prado н/з НОМЕР_2 , дорівнювала вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та визначена в розмірі 29209 грн. 38 коп., з врахуванням 20% ПДВ., зазначену суму було виплачено страховиком 27 серпня 2019 року. Тобто страховою компанією свій обов`язок з виплати страхового відшкодування виконано.

Так, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ТзДВ СК «Альфа-Гарант» вимог ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо порядку та строків виплати страхового відшкодування. Тоді як саме на позивача покладений обов`язок доведення порушення його прав, свобод чи інтересів з боку відповідача.

Доказів того, що оцінка, яка була проведена ТзДВ СК «Альфа-Гарант», не відповідає дійсності або складена з порушеннями, позивачем надано не було.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про стягнення з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплаченого страхового відшкодування та судових витрат.

Оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до ТзДВ СК «Альфа-Гарант». В решті рішення суду апелянтом не оскаржувалось, а отже не було предметом апеляційного розгляду, тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизи в розмірі 2000 грн. підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТзДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплаченого страхового відшкодування та судових витрат - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір у сумі 1261,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко