Справа № 148/1931/19
Провадження № 22-ц/801/2119/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С.В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 рокуСправа № 148/1931/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Рибчинського В.П., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №148/1931/19

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 , державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої Катерини Олександрівни про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та скасування права власності на земельну ділянку в Реєстрі речових прав на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Ковганича С.В.

встановив:

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 , державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої Катерини Олександрівни про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та скасування права власності на земельну ділянку в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позов мотивовано тим, що 28.12.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/62/19 від 06.03.2019 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути вищезазначене клопотання позивача.

20.06.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Паламарчуком В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було виявлено наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-7338/15-19-СГ від 14.05.2019 "Про відмову надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою", де зазначено, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах перебуває у приватній власності, номер запису про речове право 31079478 від 04.04.2019.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка площею 1,3748 га, кадастровий номер :01:000:0507, передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4023/15-19-СГ від 29.03.2019 та зареєстрована 09.04.2019 державним реєстратором Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявою К.О.

Водночас, у приватній власності ОСОБА_2 вже перебувають дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме: земельна ділянка площею 0,3432 га, кадастровий номер :02:000:0367, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,4115 га, кадастровий номер :02:000:0368, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , які були передані останній відповідно до рішення Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької обалсті №223 23 сесії 7 скликання від 20.12.2017.

Таким чином, ОСОБА_2 попередньо реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації двох вищевказаних земельних ділянок.

Відтак, наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4023/15-19-СГ від 29.03.2019 прийнято з порушенням вимог ч.2 ст.19 Коституції України, ст. ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області було достеменно відомо, що позивач подала клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства, і відповідно, саме вона заявила першочергове право на отримання саме цієї земельної ділянки, яку в подальшому, незважаючи не те, що в Вінницькому окружному адміністративному суді слухалась адміністративна справа, все ж таки було передано у власність ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що з прийняттям оспорюваного наказу та рішення державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої К.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,3748 га, кадастровий номер :01:000:0507 порушено її право, що гарантоване Конституцієї України, Земельним кодексом України на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної власності.

Відновлення становища, яке існувало до передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки можливе шляхом скасування рішення державної реєстрації прав та їх обтяжень, яке внесене 09.04.2019 державним реєстратором Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявою К.О. за індексним номером 46364762.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4023/15-19-СГ від 29.03.2019 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" щодо надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,3748 га із кадастровим номером :01:000:0507 - для ведення особистого селянського господарства; визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої К.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46364762 від 09.04.2019 та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку площею 1,3748 га, що розташована на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:000:0507, із цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", яка належить ОСОБА_2 , номер запису про право власності 31079478.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" щодо надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,3748 га із кадастровим номером :01:000:0507 - для ведення особистого селянського господарства.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за №31079478 від 04.04.2019 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243) на земельну ділянку площею 1,3748 га, що розташована на території Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:000:0507, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_2 , вчиненого державним реєстратором Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявою Катериною Олександрівною.

В задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої Катерини Олександрівни відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1152,60 грн, тобто по 576,30 грн ( п`ятсот сімдесят шість гривень 30 копійок) з кожного.

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області суду від 03.10.2019, а саме: накладення арешту з забороною відчуження на земельну ділянку, площею 1,3748 га., кадастровий номер :01:000:0507, розташовану на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_3 , продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мовчан В.В. просить рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та таким, що ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Також в апеляційній скарзі зазначив, що судом не конкретизовано, в чому саме полягає незаконність отримання ОСОБА_3 в третій раз земельної ділянки у власність, адже нормами земельного законодавства не обмежена кількість раз отримання землі у власність.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Саюк Б.О. просив оскаржуване рішення залишити без змін як законне і обґрунтоване.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Мовчан В.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, мотивуючи свої вимоги доводами апеляційної скарги.

Представники позивача ОСОБА_1 адвокат Саюк Б.О. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги встановив наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Згідно копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №120/62/19-а (а.с.11-17 т.1) визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, та прийняти рішення в порядку, встановленому ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

24.04.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/62/19-а, на підставі якого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Паламарчуком В.В. 20.05.2019 було відкрито виконавче провадження, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59144626 (а.с.18-19 т.1).

За результатом розгляду клопотання позивача Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,300 із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03), посилаючись на те, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах перебуває у приватній власності, номер запису про речове право 31079478 від 04.04.2019 та у відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, про що свідчить копія наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-7338/15-19-СГ від 14.05.2019 "Про відмову надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою" (а.с.20 т.1).

Вважаючи, що порушено її право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної власності, представник позивача від імені позивача звернувся до суду з даним позовом.

Предметом спору є оскарження вищевказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019№2-4023/15-19-СГ.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання щодо законності вищевказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ судом враховано, що ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст.22 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, ч.3 ст.22 ЗК України надає право громадянам набувати у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські та несільськогосподарські угіддя.

Згідно з ч.2, п. «в» ч.3, ч.4 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Таким чином, передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України, який передбачає: подачу заяви до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.01.2018 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме: земельну ділянку площею 0,3432 га, кадастровий номер :02:000:0367, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,4115 га, кадастровий номер :02:000:0368, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , які були передані останній відповідно до рішення Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №223 23 сесії 7 скликання від 20.12.2017, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.09.2019 №182042150 (а.с.25-26 т.1) та копія рішення Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №223 23 сесії 7 скликання від 20.12.2017 (а.с.22 т.1).

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, з моменту реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки відповідач ОСОБА_2 реалізувала своє право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, що передбачене ст.116 ЗК України.

Незважаючи на це, 18.12.2018 ОСОБА_2 подала до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,3748 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та повідомила, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористалася (а.с.88 т.1).

29.12.2018 начальник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Козак Ю. видав наказ № 2-18111/15-18-СГ про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,3748 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03) (а.с.89 т.1).

25.03.2019 ОСОБА_2 подала до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,3748 га, за рахунок земель запасу державної власності, що розташована за межами населеного пункту, на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та повідомила, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористалася (а.с.90), а також подала копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.03.2019 №НВ-019, де зазначено, що інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0507 відсутня (а.с.91 т.1).

29.03.2019 начальник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Козак Ю. видав наказ № 2-4023/15-19-СГ про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 1,3748 га із кадастровим номером :01:000:0507 - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03) (а.с.92 т.1).

04.04.2019 державним реєстратором Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявою К.О. на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1,3748 га, кадастровий номер :01:000:0507, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Заозерненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, номер запису про право власності 31079478, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.09.2019№181850550 (а.с.21 т.1).

Таким чином, 04.04.2019 ОСОБА_2 втретє, всупереч вимогам ч.4 ст.116 ЗК України, безпідставно одержала у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,3748 га із земель державної власності безоплатно.

Згідно з ч.1 ст.15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом.

Згідно з ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п.7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, п.8 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 № 1119, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань землеустрою - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління Держгеокадастру в області діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі Положення), згідно з п. 1, п.п. 13, 30 п. 4 якого, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством; здійснює державних нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі, зокрема, в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.02.2003 № 963-ІV в редакції від 28.12.2015, що діяла на час виникнення правовідносин, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Відтак, оскільки передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання, то розпорядник земель, яким в даному випадку є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, повинен з`ясовувати факт наявності у осіб права на безоплатну приватизацію земельної ділянки відповідної категорії.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно критично поставився до твердження відповідача -Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що вони не наділені функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок, адже перед затвердженням документації із землеустрою управління мало можливість та зобов`язано було перевірити, чи не реалізувала ОСОБА_2 своє право на отримання земельної ділянки у власність по вказаному виду використання раніше.

Окрім того, маючи відповідно до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру службові особи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області мали можливість перевірити наявність у ОСОБА_2 у власності земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до п."г" ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки ОСОБА_2 на час отримання у власність земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0507 вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, отримавши у приватну власність земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0367 та :02:000:0368, тому суд прийшов до висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ суперечить вимогам ст. ст.116, 121 ЗК України, що є підставою для визнання його незаконним та скасування.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої К.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46364762 від 09.04.2019 та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку, суд правильно виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а», п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ визнано незаконним, то підлягає скасуванню і запис про реєстрацію права власності за №31079478 від 04.04.2019 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243) на земельну ділянку площею 1,3748 га, що розташована на території Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:000:0507, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) зазначено, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Відтак, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої К.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46364762 від 09.04.2019 є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Також суд першої інстанції вірно врахував висновки, які містяться в пунктах 83-85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 361/4307/16-ц, провадження № 14-141цс18, відповідно до яких повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.

Державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції.

З огляду на вказане державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена.

Відтак, державний реєстратор Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерява К.О. не є належним відповідачем у даній справі, так як позовна вимога щодо скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку є похідною від позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.03.2019 №2-4023/15-19-СГ. Тому, в задоволенні позовних вимог додержавного реєстратора Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кучерявої Катерини Олександрівни слід відмовити.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не дають правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: В.П. Рибчинський

І.М. Стадник