Номер справи 333/6929/21
Номер провадження 2-н/333/907/21
УХВАЛА

Іменем України

06.10.2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ярошенко А.Г., розглянувши заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ ,суд,-

ВСТАНОВИВ:

05.10.2021 року ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 11 406, 79 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 227,00 грн.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що боржником ОСОБА_1 здійснювалось споживання постановленого природного газу за адресою споживання АДРЕСА_1 до 23.07.2019 року до дня припинення газопостачання. З урахування поточних оплат за період з 01.01.2019 року по 23.07.2019 року у боржника утворилась заборгованості у розмірі 11 406,79 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо місця реєстрації фізичної особи, боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:. АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у ст. 30 ЦПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Згідно з висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду у справі № 911/2390/18, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що вимоги позивача стосуються стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань зі сплати заборгованості за поставлений природний газ, які надавалися за місцезнаходженням нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вказана заява має пред`являтися за правилами виключної підсудності - за місцезнаходженням майна.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано із порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 30, 163, 165, 166, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений природний газ - відмовити.

Роз`яснити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» його право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко