29.09.2021 Справа № 363/1674/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретарів - Миколаєнко В.М., Тищенко К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Вишгородська районна державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Вишгородська районна державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що у 1988 році ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб та від шлюбу у останніх народилася донька ОСОБА_3 . В подальшому приблизно в 1994 році шлюб було розірвано, а в 1995 році на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були позбавлені батьківських прав відносно їх доньки ОСОБА_3 та остання було передана на виховання бабусі ОСОБА_8 , яка була призначена опікуном. Проживала відповідач з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 весь час на ім`я опікуна дитини сплачував аліменти, проте не спілкувався з донькою та не підтримував ніяких відносин і не бачився. В подальшому у відповідача з`явилися батьки за кордоном, які нею опікувалися та допомагали. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув від нещасного випадку внаслідок ДТП. Померлий ОСОБА_5 весь час та на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з рідним братом позивачем та племінниками і онукою брата. Саме родина позивача була родиною для померлого ОСОБА_5 , якому допомагали та який останні п`ять років мав проблеми з серцем і п`ять років потому пережив інфаркт, деяким часом по стану здоров`я не працював, також дуже психічно та емоційно страждав, що життя його не склалося так, як він цього хотів. Померлий неодноразово намагався звернутися до відповідача за допомогою, оскільки він як батько, хоч і позбавлений батьківських прав, проте виплачував аліменти на утримання відповідача до повноліття та бажав отримувати хоч якусь допомогу і від відповідача, однак йому було повідомлено, що за адресою своєї реєстрації відповідач не проживає та переїхала до м. Бориспіль, як зв`язатися з нею померлий не знав. Відповідач не цікавилася його здоров`ям, не допомагала батькові по господарству, матеріально про, що можуть засвідчити свідки. Зазначив, що позивачу не було відомо про матеріальний стан відповідача та чи мала остання можливість допомагати батьку, на майно якого вона претендує. Відповідач ніколи не цікавилася, як її батько, навіть коли батько був після інфаркту чи хворів дома, ніколи не привітала його на день народження чи Різдво та ніколи не сказала доброго слова, а відплатила байдужістю до його життя, а тому не має право претендувати на майно після померлого батька, оскільки не була поруч з ним, в хвилини коли він потребував допомоги. Саме позивач здійснив поховання померлого, він та його сім`я понесли витрати на поховання ОСОБА_5 . Відповідач прийшла на поховання ОСОБА_5 на годину, її не цікавили витрати на поховання, кримінальна справа та притягнення винної особи до відповідальності, її цікавила лише спадщина, про яку вона приїхала поговорити в день поховання. Після смерті ОСОБА_5 залишилися спадщина, а саме Ѕ частина нерухомого майна, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті брата позивач звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори щодо подання заяви про прийняття спадщини, однак нотаріус вказаної контори в усній формі відмовила у прийнятті заяви та повідомила, що все майно після померлого отримає донька, тобто відповідач. 09.04.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса, яка завірила заяву позивача про прийняття спадщини та направила поштою на адресу Вишгородської районної державної нотаріальної контори, будь-яку інформацію та відповідь на заяву відмовилась надавати. У зв`язку із чим, позивач посилаючись на вимогу статті 1224 ЦК України звернувся до суду та просив усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати просив покласти на відповідача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити із викладених у позові підстав.

Відповідач та її представник у судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні з підстав не доведеності та необґрунтованості. Крім того, відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що позов не ґрунтується на нормах права, пред`явлені до неї позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач у позові вказує, що рішенням Вишгородського районного суду ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав. Однак, вказане рішення ОСОБА_5 не оскаржувалося. В подальшому ОСОБА_5 не звертався до суду (не реалізував право), а ні за відновленням позбавлених прав шляхом скасуванням рішення, а ні для встановлення судом права на побачення з дитиною, а тому видається досить комічним твердження позивача про те, що померлий «дуже психічно та емоційно страждав» з даного приводу. Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, серед іншого, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування). Відповідно до ст. 75 КпШС (яка була чинна на момент позбавлення батьківських прав) батьки, позбавлені батьківських прав, втрачають всі права, що ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, відносно якої вони позбавлені прав, у тому числі права вимагати від неї в майбутньому надання їм утримання. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. ОСОБА_5 із позбавленням його батьківських прав був у тому числі позбавлений права на утримання, а відповідач відповідно не мала жодного обов`язку щодо утримання свого батька. Також зазначила, що твердження позивача про байдужість відповідача щодо батька ОСОБА_5 не відповідають дійсності, оскільки відповідач провідувала батька, після народження власної дитини ОСОБА_9 , вона приїздила до батька та знайомила з онуком, придбала телефон та сім-карту до нього і подарувала батьку на день народження, для того щоб мати з ним постійний зв`язок. Відповідач приїхавши на похорони до батька передала кошти на поховання батька дочці позивача - ОСОБА_10 , а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу представником позивача до суду було подано заперечення на відзив, згідно якого зазначив, що позивач не визнає доводи та міркування наведені у відзиві, вважає що позивач невірно розуміє норми права, а також невірно їх застосовує до даних правовідносин. Відповідач у поданому відзиві визнає той факт, що не опікувалася та не допомагала батькові, а тільки була декілька разів. Померлий неодноразово звертався до відповідача за допомогою, просив купити ліки, показати онука, допомагати фінансово, проте відповідач надала допомогу тільки на похорон після того, як поховання вже відбулося. Відповідач не заперечує, що не допомагала ніяким чином батькові, жодного разу не купувала ліки, не привітала на день народження, не допомагала по господарству. Відповідач визнає факт ухилення від надання допомоги та вважає, що була не зобов`язана допомагати батькові, а тому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позивач є рідним братом померлого, а відповідач донькою померлого. Відповідач не допомагала батькові, на його звернення не відповідала, не допомагала по господарству. Позивач не бачив відповідача за життя брата та навіть не приїздить до нього на могилу.

Відповідач та її представник у судовому засіданні зазначили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності усунення відповідача від права на спадкування, не доведено перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, а також того, що останній потребував сторонньої допомоги. Відсутні докази того, що у ОСОБА_5 була необхідність саме у допомозі відповідача, а допомоги, яку йому надавав брат, було недостатньо для нього.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видним виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, 12.12.2018 року.

Згідно довідки про причину смерті № 326 від 10.12.2018 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 роки, причина смерті - закрита травма грудей та живота з пошкодженням внутрішніх органів.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно.

З долученого до матеріалів справи копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.12.2004 року належить по Ѕ частині житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є братом померлого ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_3 є рідною донькою померлого.

З довідки виданої Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області від 09.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21.03.1965 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному житловому будинку він проживав та був зареєстрований разом з братом ОСОБА_1 , племінницею ОСОБА_10 , племінником ОСОБА_13 , онукою ОСОБА_1 - ОСОБА_14 . Заповіт від імені ОСОБА_5 Лютізькою сільською радою не посвідчувався.

З довідки виданої Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області від 17.04.2019 року № 328 вбачається, що ОСОБА_5 дійсно проживав в Ѕ частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 один.

З витребуваної судом копії спадкової справи заведеної Вишгородською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_5 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 04.04.2019 року звернулася ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається з вказаної спадкової справи, 12.04.2019 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_1 . Дана заява була посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравченко О.В.

З даної спадкової справи вбачається, що Вишгородською районною державної нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не видавалися.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України, передбачено право на спадкування, яке відповідно, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

Підстави усунення від права на спадкування передбачені статтею 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини шостої статті 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що знає двох братів ОСОБА_5 з 1988 року, проживають по сусідству, допомагали йому у будівництві будинку, добрі порядні люди. ОСОБА_3 не знає, не бачив жодного разу, із ОСОБА_5 хоч і знайомий вже дуже давно, але не знав що в нього є донька. Здоров`я у ОСОБА_5 було не дуже добре, ніхто не допомагав, жінок в його дворі ні разу не бачив, постійної роботи не було, заробляв виключно на підробітках, а взимку майже ніде не працював, ніхто окрім брата ОСОБА_1 не допомагав. Всі затрати ніс ОСОБА_1 , донька з`явилася тільки на похоронах, ніхто її не бачив і не знав. ОСОБА_5 потребував допомоги від родичів, як фізичної так і матеріальної, жив не дуже добре, з братом перебував у дружніх відносинах, майже кожен день бачив і спілкувався з ними.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що був знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , років дванадцять спілкуються, разом працювали. ОСОБА_5 проживав один, але поряд з ОСОБА_1 , разом працювали, один одному допомагали, достатку не було, офіційно не працював, тому що хворів, визивали швидку допомогу, доньку бачив тільки на похоронах, донька не допомагала батьку, про доньку ніколи не говорив, допомогу надав виключно ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . За останній місяць з померлим бачились чотири рази, у вечері.

Свідок ОСОБА_25 , суду пояснила, що знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , дуже часто були у них в гостях, у ОСОБА_5 були проблеми із здоров`ям, потребував допомоги, з дочкою ОСОБА_5 не знайомі, перший раз побачили на похороні, нічим не допомагала, бачили ОСОБА_5 постійно, знайомі років НОМЕР_2 , знає що був хворий, чим саме не знає, два рази викликали швидку допомогу, знає що були проблеми з ногою і животом. ОСОБА_1 та ОСОБА_10 завжди допомогли ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 офіційно не працював, а працював та заробляв виключно на підробітках, потребував допомоги. Стан будинку був жахливий, одягався погано, казав що є донька, але не допомагала нічим, з донькою не спілкувався, всі витрати несла ОСОБА_10 , племінниця ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , нікого більше у ОСОБА_5 не було, казав що хотів побачити доньку, телефонна у нього не було. Сама ОСОБА_3 казала що в неї є син. ОСОБА_5 жив дуже погано, постійно перебував у свого брата ОСОБА_1 , у якого і харчувався, купався та прався. Всі витрати, у тому числі і на поховання несла ОСОБА_10 , племінниця ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 , суду пояснила, що позивач у даній справі є її батьком, а відповідач двоюрідною сестрою, яку вона бачила два рази. Померлий ОСОБА_5 її дядько, який проживав з ними, мав проблеми зі здоров`ям (живіт, спина, тиск) та вони допомагали йому у придбанні продуктів харчування, сплачували комунальні платежі, у заготовці дров для опалювання будинку взимку. Донька вперше приїхала до батька коли їй виповнилося 18 років, з тим питанням, щоб батько продав свою половину будинку та переїжджав проживати до іншого житла. ОСОБА_3 запрошували у гості, проте вона не приїжджала. ОСОБА_5 за рішенням суду сплачував аліменти на утримання доньки. ОСОБА_5 звертався до доньки за допомогою, вона дзвонила та повідомляла, що потрібні кошти, однак ОСОБА_3 нічим не допомагала, ОСОБА_5 їздив до доньки, але її опікуни не давали спілкуватися з донькою. Грошей в нього не було, допомогу надавала вона та її батько ОСОБА_1 . Останній місяць ходив на підробітки, жалівся на стан здоров`я. Допомоги на поховання батька, ОСОБА_3 не надавала.

Відповідач заперечуючи, щодо наданих свідками пояснень, стверджувала, що спілкувалася з батьком та по можливості приїздила до нього. Зазначила, що коли їй виповнилося шість років, її батько був позбавлений батьківських прав, її опікуном на той час була бабуся. До неї батько навідувався лише один раз. Після того, як виповнилося їй 18 років ініціатором спілкування була вона, батько в гості не приїжджав. Однак не зважаючи на те, що батьки були позбавлені батьківських прав щодо неї, вона надавала матеріальну допомогу матері на операцію. У 2014 році подарувала батьку мобільний телефон із сім-картою, однак нажаль він був активний лише два тижні. Батько зловживав алкогольними напоями. Після переїзду до Бориспілького району приїжджала до батька один раз у два місяці, оскільки не працювала, проживали з малолітньою дитиною виключно за кошти чоловіка та з малолітньою дитиною не завжди було зручно їздити громадським транспортом. Про смерть батька повідомила сусідка. Приїхавши на похорони до батька ОСОБА_3 передала кошти на поховання батька дочці позивача - ОСОБА_10 у розмірі однієї тисячі. Необхідності в його утриманні та допомозі не було. Обов`язку по утриманню не було, оскільки померлий був позбавлений батьківських прав та ніколи не просив про допомогу, у разі його звернення вона допомагала.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач у позові вказує, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав. Дійсно батько відповідача був позбавлений батьківських прав.

Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, серед іншого, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування).

Відповідно до ст. 75 КпШС (яка була чинна на момент позбавлення батьківських прав) батьки, позбавлені батьківських прав, втрачають всі права, що ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, відносно якої вони позбавлені прав, у тому числі права вимагати від неї в майбутньому надання їм утримання.

Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

До матеріалів справи позивачем, додано лише довідку від 15.07.2003 року виданої Ново-Петрівської дільничною лікарнею, з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.07.2003 року по 15.07.2003 року, з діагнозом «НЦД по гіпертонічному тиску».

Позивач не навів переконливих доказів на підтвердження нагальної потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме відповідача за умови її надання іншими особами, а також, що відповідач мала матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Матеріали справи не містять доказів, що померлий батько звертався до неї за наданням такої допомоги, а також не надано доказів, що він знаходився у безпорадному стані, враховуючи його вік, а відповідач умисно ухилялася від надання допомоги батькові.

Крім того, як встановлено судом та вбачається з пояснень свідків ОСОБА_5 до самої смерті проживав із братом та його сім`єю, які як, стверджує сам позивач і свідки, допомагали йому.

Верховний Суд наголошує, що лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.

Враховуючи зазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності усунення відповідача від права на спадкування, не доведені підстави, які б давали можливість усунути відповідача, яка є спадкоємцем першої черги за законом, від права на спадкування після смерті батька, не доведено перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, а також того, що останній потребував сторонньої допомоги. Відсутні докази того, що у ОСОБА_5 була необхідність саме у допомозі відповідача, а допомоги, яку йому надавав брат, було недостатньо для нього, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про усунення відповідача від права на спадкування за частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, оскільки позивачем не доведено, що відповідач, як спадкоємець мала можливість і свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, що могло бути підставою для усунення її від права на спадкування.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1224, 1258 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Вишгородська районна державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування - відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 13).

Суддя І.Ю. Котлярова