23.09.2021 Справа № 363/1130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Андрєєвої О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 в квітні 2018 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11.11.2011 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який 25.11.2017 року був розірваний. У період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбано майно, що належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. В добровільному порядку дійти згоди щодо поділу набутого у шлюбі майна сторони не можуть. На підставі викладеного позивач просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в порядку компенсації в розмірі 1 343 848,00 грн.

В ході судового розгляду позивач подала до суду уточнену заяву про поділ майна від 18.02.2019 року в якій просить суд виділити позивачу ОСОБА_1 : транспортний засіб марки БМВ, модель 735І, 1998 року випуску, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 184 870,00грн; автомобіль марки УАЗ, модель 3152, 1992 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 73 948,00 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,0501га, що знаходиться за адресою: с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :38:140:1258 для індивідуального садівництва, вартістю 432 000,00 грн.; земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :19:069:0457, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 70 000,00грн.; житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000га, кадастровий номер :32:014:6003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0500га, кадастровий номер :32:014:6004, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна вартість вказаного об`єкту становить 546 000,00грн.; Сабвуфер, вартістю 9 000,00грн.; Кухонний комбайн KENWOOD з насадками, вартістю 24 498,00 грн.; LED телевізор LG з кронштейнами для кріплення, вартістю 19 698,70грн.; Посудомийна машина HOTPOINT-ARISTON LFD 11M СХ EU, вартістю 14 700,00грн.; Бетонозмішувач, вартістю 5 000,00грн.; компресор повітряний, вартістю 6 000,00грн.; пневмопістолет цвяховий, вартістю 1 000,00рн.; Циркулярка дискова ручна, вартістю 3 000,00грн.; електролобзик, вартістю 2 000,00грн.; Зварювальний автомат дуговий, вартістю 6 000,00грн.; шуруповерт акумуляторний, вартістю 2 000,00грн.; рівень будівельний, вартістю 1 000,00; пневмогайковерт, вартістю 1 300,00грн.; ударний гайковерт електричний, вартістю 2 000,00грн.; рівень лазерний, вартістю 2 500,00 грн.; гума на литих дисках на автомашину БМВ, вартістю 20 000,00грн.; гума на дисках на автомашину DEO Sens, вартістю 6 000,00грн., а всього майна на загальну суму 1 422 514,70 грн.; - та виділити відповідачу ОСОБА_3 наступне майно: автомобіль ГАЗ, модель 33021, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 113 563,00грн.; автомобіль марки БМВ, модель 735 І, 1990 року випуску, колір сірий , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 153 178,00грн.; транспортний засіб PEUGEOT, модель 230 L, державний номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 237 124,00грн.; транспортний засіб марки БМВ, модель 528, 1996 року випуску, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 , вартістю 152 830,00грн.; транспортний засіб марки RENAULT MASTER, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 , вартістю 189 000,00грн.; транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, модель Е13110, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_12 , вартістю 85 376,00грн.; земельну ділянку площею 0,0023 га, кадастровий номер :01:076:0025, цільове призначення: для колективного гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, «Лісний» кооператив індивідуальних гаражів, вартістю 290 000,00грн.; холодильна вітрина, вартістю 15 000,00; промисловий пилосмок в металевому корпусі, вартістю 1 500,00грн.; кава машина SAECO Royal Cappuccino New 9008R0Y0707230, вартістю 7 375,00грн.; кавоварка SPIDEM VILLA НОМЕР_13 , вартістю 3 450,00грн.; кавоварка SPIDEM VILLA НОМЕР_14 , вартістю 3 450,00грн.; пральна машина HOTPOINT-ARISTON AQD 1070 D 49 EU, вартістю 13 909,35грн.; колонка музична в кількості двох штук, загальною вартістю 1 000,00 грн.; монітор, клавіатура та процесор, загальною вартістю 20 000,00 грн.; автонавігатор чорного кольору, вартістю 1 500,00грн.; фотоапарат «Олімпус», вартістю 1 000,00грн.; зброя: автомат «АКМ», вартістю 39 000,00грн.; витяжка PYRAMID, вартістю 6 299,00грн.; LED телевізор ELENBERG, вартістю 7 499,00грн.; блендер BOSCH, вартістю 1 349,00грн.; водонасосна станція, вартістю 4 000,00грн.; Тример бензиновий, вартістю 6 000,00грн.; фрезер по дереву, вартістю 10 500,00грн.; бензопила (партнер), вартістю 2 000,00грн.; бензопила, вартістю 2 000,00грн.; машина шліфувальна, вартістю 1 200,00грн.; шліфувальна машина, вартістю 2 000,00грн., машина дискова полірувальна, вартістю 1 500,00грн.; зварювальний напівавтомат, вартістю 10 000,00грн.; балони з редукторами для зварювального апарату, вартістю 10 000,00 грн.; лебідка ручна, вартістю 3 000,00 грн.; лебідка електрична, вартістю 15 000,00 грн.; ресивер для води синього кольору, вартістю 5 000,00 грн.; паяльник для спайки капронових труб, вартістю 1 500,00грн.; дриль електрична, вартістю 1 000,00грн.; шуруповерт електричний, вартістю 1 500,00 грн.; сходи, вартістю 4 000,00грн.; набір для чистки труб опалювальної системи, вартістю 4 000,00 грн., а всього майна на загальну суму 152 8602,35грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (т. 1 а.с. 161).

27.08.2018 року до суду надійшов відзив від сторони відповідача на позовну заяву, мотивуючи тим, що до складу спільного майна подружжя позивачем включені речі, які не можуть бути поділені з різних підстав. Вказує, що автомобілі ГАЗ 33021, BMW 735 1 1998 року випуску, УАЗ 3152, PEUGEOT 230L, BMW 528 1996 року випуску були продані відповідачем без письмової згоди позивача, але це не спростовує факту укладення договорів в інтересах сім`ї. Автомобіль ЗАЗ DAEWOO E3110 придбаний подружжям в 2016 році та на даний час є в наявності та зберігається на штраф-майданчику в смт Гостомель. Автомобілі BMW 735 І 1998 року випуску, RENAULT MASTER, придбані під час шлюбу та продані після його розірвання без згоди позивача. Вказує, що договори про відчуження даних автомобілів не визнані фіктивними чи недійсними, а самі автомобілі перебувають у власності третіх осіб. При цьому, позивачем не ставиться вимога про стягнення з відповідача грошової компенсації, як частини вартості вказаних автомобілів. Крім того, вказує, що формуючу ціну позову, в частині вартості автомобілів, земельних ділянок, будинку позивач посилається на інформаційно-аналітичний портал «АВТО РИА» та «Столична нерухомість», однак вказані портали не є належним джерелом доказів для формування ціни позову та оцінки вартості майна. Щодо земельної ділянки площею 0,0501га, що знаходиться за адресою: с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :38:140:1258 для індивідуального садівництва, зазначає, що дана земельна ділянка придбана після розірвання шлюбу, за особисті кошти, отримані від підприємницької діяльності, доказів того, що позивач з відповідачем мали спільний бюджет після розірвання шлюбу або вона придбана за спільні кошти позивачем суду не надано. Щодо земельних ділянок площею 0,1 га та 0,05 га в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, зазначає, що вони не є спільним майном подружжя, оскільки вони придбані третьої особою ОСОБА_4 . Отже, вимоги в цій частині є незаконними, оскільки зачіпають права та інтереси законного власника даного майна. Що стосується виділу позивачу у власність земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :19:069:0457, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказує, що дана позовна вимога є необґрунтована, оскільки позивачка дійсно має право на 1/2 частину вказаного майна, однак порядок зарахування вартості земельної ділянки, відступлення від рівності часток при поділі майна, позивачем в позовній заяві не наведено. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поділу майна побутового та будівельного використання, оскільки позивачем документально не доведено їх існування, вартість та період їх придбання. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (т. 2 а.с. 207-232).

28.01.2019 року суду надана представником позивача - адвокатом Яровим О.В. відповідь на відзив, в якій він зазначає, що придбаний автомобіль в 2016 році УАЗ 3152, був оформлений на матір відповідача, однак куплений за спільні гроші подружжя, автомобіль BMW модель 735 I 1990 року випуску, та BMW 735 I 1998 року випуску придбані в шлюбі та оформлені на відповідача. Крім того, відповідачем в шлюбі був відчужений автомобіль BMW модель 528 1996 року без згоди позивача. Також 31.05.2018 року відповідач без згоди позивача уклав договір комісії № 001255 та продав автомобіль RENAULT MASTER, що є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що вказані договори купівлі-продажу автомобілів вчинені сторонами без наміру створення правових наслідків, є фіктивними, укладені не в інтересах сім`ї, кошти від продажу автомобілів в сімейний бюджет не надходили. Що стосується визначення вартості автомобілів БМВ модель 735 I 1998 року випуску, та RENAULT MASTER, придбаних під час шлюбу та проданих відповідачем без згоди позивача позивач зазначає, що вартість повинна братися до уваги виходячи з інтернет-порталу «Авто РІА». Що стосується земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :19:069:0457, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вважає, що вона є спільним сумісним майном подружжя і підлягає поділу. Що стосується земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер :01:076:0025, цільове призначення: для колективного гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, «Лісний» кооператив індивідуальних гаражів позивач вважає її об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбана за спільні кошти подружжя в період спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу. Крім того позивач звернулася до суду з позовом про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя (справа № 363/3639/18). Щодо побутової техніки, будівельного та промислового обладнання, зброї та інших речей, стверджує що у позивача збереглися документи, щодо придбання побутової техніки та оплати її, оскільки вона придбана в кредит, вартість техніки побутового призначення та її наявність визначались також документами на їх придбання, що знаходились в будинку позивача, однак відповідач скоїв крадіжку з будинку позивача і вивіз папку з документами на вказане майно, а тому ставити питання про розподіл майна в натурі не можливо, так як не відомо чи є воно в наявності, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, уточненій позовній заяві, та відповіді на відзив представника відповідача.

У судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та відзиві на уточнену позовну заяву та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, 11.11.2011 року Виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_15 (т. 1 а.с. 11).

25.11.2017 року вказаний шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_16 (т. 1 а.с. 12).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що подружжям у період перебування у шлюбі було придбано автомобілі: ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_4 ; ВMW 735 І, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_17 , УАЗ 3152 д.н.з. НОМЕР_3 , PEUGEOT 230 L д.н.з. НОМЕР_7 , BMW 528, 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_17 , ЗАЗ-DAEWOO Е13110 д.н.з. НОМЕР_12 , BMW 735 І д.н.з. НОМЕР_2 , RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_18 .

Як зазначає позивач в поданій позовній заяві та не заперечує відповідач, що автомобілі ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_4 ; ВMW 735 І, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_17 , УАЗ 3152 д.н.з. НОМЕР_3 , PEUGEOT 230 L д.н.з. НОМЕР_7 , BMW 528, 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_17 були продані під час перебування подружжям в зареєстрованому шлюбі, про що і підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 07.03.2018 року № 31/10-1113 (т. 1 а.с. 63).

Як визначено приписами ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

Згідно п. 30 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, зокрема, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вже зазначалось, при розгляді даної справи судом встановлено, що вказані автомобілі було відчужено під час перебування сторін у шлюбі.

Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, позивачем та її представником під час розгляду справи не доведено, що відчуження транспортних засобів відбулось на власний розсуд відповідача, проти волі позивача та не в інтересах сім`ї.

Наведене свідчить на користь того, що відповідач розпорядився спільним сумісним майном подружжя за згодою і з урахуванням інтересів позивача, а отриманими від реалізації автомобілів коштами розпорядилися інтересах сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобілі BMW 735 І, 1998 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 , RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_18 були придбані сторонами під час шлюбу, однак продані відповідачем після розірвання шлюбу без згоди позивача.

Частиною 4 статті 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, у випадку, коли один із них здійснив відчуження майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість має враховуватись при поділі.

При цьому, в процесі розгляду справи ні позивачем, ні його представником не подано інформації та доказів щодо вартості проданого транспортного засобу.

Клопотань про витребування доказів вартості проданого транспортного засобу та про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості спірного транспортного засобу позивачем та його представником не заявлялось.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як визначено приписами частинами 2, 3 статті 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO E13110 придбаний подружжям в період шлюбу 13.10.2016 року та на даний час зберігається на штраф-майданчику в смт Гостомель, що визнається сторонами. В позовній заяві позивач вказує, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і ставить питання щодо розподілу вказаного автомобіля в натурі. Однак в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд виділити вказаний автомобіль відповідачу ОСОБА_3 , зазначивши його вартість 85 376 грн., виходячи з ринкових цін на аналогічні за своїм змістом та технічними характеристиками об`єкти рухомого майна за даними інформаційно-аналітичного порталу «AUTO RIA» соціальної мережі «Інтернет» на 20.03.2018 року.

Даний автомобіль, який був зареєстрований за відповідачем, є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно із частини 5 статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Однак позивач таких позовних вимог перед судом не ставить.

Порядок визначення способу захисту, який суд може застосувати здійснюючи правосуддя встановлений в ст. 5 ЦПК України.

При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід враховувати положення, ч. 1 ст. 13, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач. А отже - суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який останній не просить застосувати.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатись можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це на заборонено законом.

Тому обираючи спосіб захисту позивач повинен (в першу чергу) перевірити, чи не передбачає закон або договір іншого більш ефективного способу захисту порушених прав.

Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, - позивач повинен обрати саме такий спосіб. Якщо у такому випадку позивач обрав інший спосіб захисту - суд має відмовити в задоволенні позову.

З урахуванням заявлених позовних вимог, позивач не ставить питання про визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 його частину спірного автомобіля, тому суд не може вийти за межу заявлених позовних вимог та перевіряти його законність.

Що стосується позовних вимог, щодо земельної ділянки загальною площею 0,0501га, що знаходиться за адресою: с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :38:140:1258 для індивідуального садівництва, яку позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя, суд зазначає про наступне.

01.12.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу даної земельної ділянки. Тобто після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку.

Пункт 2.2 вказаного договору визначено, що ОСОБА_3 купує вказану земельну ділянку за кошти, які є об`єктом його особистої приватної власності, про що ОСОБА_1 засвідчила нотаріусу в поданій заяві (т. 2 а.с. 40-42).

Відповідно до частин 6, 7 статті 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Аналіз вищевикладених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що майно, придбане після фактичного припинення шлюбних відносин є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Так, оскільки позивачем не надано доказів вкладення належних їй коштів у придбання спірної земельної ділянки, а також відсутні належні докази, що сторони вели спільне господарство та мали спільний бюджет після розірвання шлюбу, або що для придбання земельної ділянки витрачені спільні кошти подружжя суд не вбачає підстав для визнання спірної земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та, відповідно не може бути врахована при визначенні обсягу спільного майна, що підлягає поділу між сторонами.

З аналогічних підстав суд не вбачає підстав для визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку площею 0,0023 га, кадастровий номер :01:076:0025, цільове призначення: для колективного гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, «Лісний» кооператив індивідуальних гаражів, оскільки вона придбана відповідачем ОСОБА_3 після розірвання шлюбу 29.12.2017 року.

Твердження позивача, що сторони мешкали разом в своєму домоволодінні на території кооперативу ОК «СТ «Зелений самшит» після розірвання шлюбу, та перебували у фактичних шлюбних відносинах, спростовується матеріалами справи, зокрема довідкою Радинської сільської ради Поліського району (т. 2 а.с. 52-53).

Також суд не вбачає підстав для визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя земельні ділянки площею 0,1000га, кадастровий номер :32:014:6003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0500га, кадастровий номер :32:014:6004, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вони придбані ні відповідачем і не позивачем, а іншою особою - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2017 року (т. 2 а.с. 32-34) та договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2017 року (т. 2 а.с. 35-38-). Пунктом 2.2. вказаного договору визначено, що ОСОБА_4 купує вказані земельні ділянки за її особисті кошті, які не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Суд критично сприймає доводи позивача, що вказані земельні ділянки були придбані ОСОБА_4 за особисті кошти ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Що стосується земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :19:069:0457, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо приналежності вказаної земельної ділянки до будь-кого із сторін по справі. Позивач обґрунтовує вимоги позову тим, що спірне майно було набуте під час зареєстрованого шлюбу між сторонами, однак позивачем жодним належними, допустимими та достатніми доказами не доведено, що спірне майно було придбано ним в період шлюбу і є в наявності на даний час, а відтак не може бути врахована при визначенні обсягу спільного майна, що підлягає поділу між сторонами.

Суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Щодо заявлених позовних вимог позивача про поділ побутової техніки, майна побутового та будівельного використання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, позивачем не надано доказів придбання у період шлюбу за спільні або особисті кошти подружжя: витяжки, блендера, телевізора LG з кронштейнами, посудомийної машини, кавомашини та кавоварок, пральної машини. З наданих позивачем видаткових накладних, рахунків, та чеків не вбачається ким саме та за які кошти були придбані вказані речі, в деяких видаткових накладних покупець вказано як ОСОБА_1 ФОП.

При цьому, сторона позивача взагалі жодних належних та допустимих доказів того, що в них була присутня інша побутова техніка та інше майно, побутового та будівельного використання, зброї, а також докази про їх стан та вартість суду не було надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин сторона позивача взагалі не довела цих фактичних обов`язків, хоча відповідно до вимог правових норм цивільного процесу є прямим обов`язком сторін, зокрема позивача доводити свої вимоги перед судом.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно статті 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити повністю позивачу у задоволені позову за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст. 365, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_19 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_20 , АДРЕСА_4 ).

Дата складення повного судового рішення 04 жовтня 2021 року.

Суддя О.Д. Рудюк