Справа № 676/8310/18
Номер провадження 2/676/50/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового розгляду Мазуркевич О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Підлісного О.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Мішалової М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку в спільній сумісній власності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку в спільній сумісній власності. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що він у 2001 р. познайомився із відповідачем у компанії спільних друзів, з чого розпочалося їхнє спілкування. З 2007 р. він активно допомагаючи ОСОБА_3 у відповідь на її часті прохання у вирішенні різноманітних побутових, родинних питань та питань ведення бізнесу почав тісніше з нею спілкуватися. З серпня 2010 р. він з відповідачем почали проживати однією сім`єю як чоловік і жінка, у квартирі АДРЕСА_1 . Такі фактичні шлюбні відносини тривали до вересня 2018 р. За період спільного проживання подружжя позивач приймав активну участь у спільному вихованні сина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкувався з ним про всі питання, які цікавили ОСОБА_5 , забезпечував відпочинок, організовував та оплачував поїздки, зокрема, на море, дарував подарунки, проводив з ним багато вільного часу, цікавився його навчанням, станом здоров`я. Також він допомагав ОСОБА_2 у догляді за літньою матір`ю, зокрема і у лікуванні останньої. Так, у 2013 році при виникненні острої необхідності у лікуванні зору тещі він організував та оплатив її лікування в закладі охорони здоров`я (у м. Чернівці). Загалом їх сім`я часто подорожувала, проводила дозвілля, відпочинок як разом, так і в колі членів родини.Він забезпечував дозвілля дружини, відпочинки, вкладаючи власні кошти у розвиток бізнесу ТЦ «Каскад». За час їх спільного сімейного життя подружжя вели спільний побут, проводили поточний ремонт житла, купували предмети інтер`єру, побутову техніку, придбав до квартири, де вони спільно проживали, диван, нову пральну машину та сушильну машину, деякі із цих речей потім спільно було вирішено використовувати у бізнесі. З початку проживання однією сім`єю він з відповідачем спільно вели і розвивали сімейний бізнес, а саме - «Торговий Центр «Каскад»», що знаходиться на АДРЕСА_2 . Він практично всю роботу по ТЦ «Каскад» виконував сам, оскільки розумів, що він разом із відповідачкою - одна сім`я і відповідно його обов`язок вести спільний бізнес, вкладаючи власні фінанси, залучаючи до виконання робіт власних родичів. Влітку 2011р., в той час як ОСОБА_2 разом з його братом та його дружиною проводили свій відпочинок на морі, він залишаючись в місті, самостійно займався ремонтними роботами у готелі в ТЦ «Каскад», - наймом робочих для заміни плитки, придбання матеріалів, оплати вартості такого ремонту, в зимову пору періодично (2010-2012 років) займався прибиранням даху МЦ «Каскад» від снігу і буруль. З кінця жовтня 2010 року, крім адміністративної роботи по готелю виконував і всю іншу роботу (яка стосувалася проживання гостей у готелі). Так як справ та роботи по готелю і ТЦ загалом було багато і вона практично цілодобовою він періодично залишався ночувати в готелі, повністю віддаючи свій як вільний, так і робочий час готелю, адже розумів необхідність погашати борги по кредиту ОСОБА_2 та розвивати бізнес для отримання прибутку, який становив спільний дохід сім`ї. Йому було відомо, що ОСОБА_2 ще у 2008 р. отримала кредит в ОСОБА_6 у сумі 150000 доларів США, з її слів, - для будівництва ТЦ «Каскад». Станом на серпень 2010 р. у неї була заборгованість по виплаті кредиту близько 142000 доларів США. Кошти, отримані як дохід із діяльності готелю та усіх торгових залів ТЦ «Каскад» він приносив додому та віддавав ОСОБА_2 . Коли наставав термін щодо виконання зобов`язання із внесення кредитних платежів, він самостійно оплачував його, розписуючись на квитанціях. Кошти на погашення кредиту використовував як отримані від діяльності ТЦ «Каскад», так і особисті або подаровані матір`ю. Квитанції по сплаті кредиту віддавав ОСОБА_2 , а тому їх примірники наявні у відповідача. Крім того, влітку 2013 р. він вніс банку 33000 (тридцять три тисячі) доларів США особистих коштів для погашення залишку по кредиту ОСОБА_2 , про що розписався сам у відомості. Саме після такого платежу кредит було повністю погашено, проте їх сім`я залишалася і надалі в боргах, оскільки він для погашення вказаного кредиту перед банком та фінансування бізнесу позичав кошти у свого двоюрідного брата ОСОБА_7 та матері. Він також мав змогу допомагати, всіляко матеріально забезпечувати і розвивати спільний сімейний бізнес щодо ТЦ «Каскад», із власних доходів і заощаджень, адже був офіційним дилером, якому було надано право продавати електроінструмент ВАТ «Завод Фіолент» і здійснювати його сервісне обслуговування, орендував автомийку - виручку від роботи якої вкладав у бізнес з відповідачкою, отримував кошти з оренди власної квартири. Відповідач використавши його за ці роки спільного проживання вирішила у вересні 2018 р. припинити їх спільне проживання та забрати собі все майно та кошти, які вони разом набували, в тому числі, за рахунок розвитку спільного бізнесу, змінила замки на вхідних дверях, обмежила його у доступі до його особистих та інших речей, які знаходяться на квартирі, де вони спільно проживали. За час фактичних шлюбних відносин, цінність майна істотно збільшилася внаслідок його трудових та грошових затрат, що є підставою до віднесення майна до об`єктів спільної сумісної власності. Позивач вказує, що таким чином, спільним майном подружжя є ТЦ «Каскад», який їх з відповідачем сім`я за час спільного проживання, ведення спільного господарства,побуту, виконання взаємних прав та обов`язків розвивали та розбудовували, на його розвиток та ведення даного майна були потрачені 150000 доларів США, незважаючи на те, що коли він почав погашати кошти за банківським кредитом ОСОБА_2 , сума була 142 000 тисячі доларів США, але за час шлюбу цінність вказаного майна істотно збільшилася внаслідок його трудових та грошових затрат. Позивач просить суд винести рішення яким: встановити факт його проживання із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2010 року по вересень 2018 р.; визнати за ним право власності на частку в їх спільній сумісній власності з ОСОБА_2 , а саме на ТЦ «Каскад». Під час розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив, в заяві від 27.11.2019 р.(а.с.166-167 т.2) просить суд: встановити факт його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2010 р. по серпень 2018 р., визнати за ним права власності на 1/2 частки в їх спільній сумісній власності з ОСОБА_2 , а саме на нежиле приміщення по АДРЕСА_2 (магазин, ТЦ «Каскад»), що належить ОСОБА_2 . В суді позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду відповідач та її представник пояснили, що з відповідачем спільно однією сім`єю не проживала, його знала як чоловіка своєї подруги ОСОБА_8 , він ніколи не проживав із нею в її квартирі; позивач періодично поселявся з другої половини жовтня 2011 р. в її хостел в зв`язку з різними обставинами(конфліктом із ОСОБА_9 , фінансовою скрутою в зв`язку з чим вимушений був у власній квартири поселяти квартирантів), деколи вносив кошти за проживання; позивач був фінансово неспроможним так як мав великі борги, в зв`язку з чим його твердження про надання фінансової допомоги на розвиток її бізнесу, в т.ч. ТЦ «Каскад» є такими, що не відповідають дійсності.

Ухвлою суду від 06.02.2019 р. було задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.03.2019 р. витребувано за клопотаннями представників сторін додаткові докази по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалами суду від 17.10.2019 р., 11.02.2020 р., 18.09.2020 р., 27.11.2020 р. за клопотаннями представника позивача судом були витребувано додаткові докази по справі які стосуються банківської таємниці.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_10 який було розірвано 01.10.2001 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.92 т.1).

Позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець 21.08.2007 р.(а.с.111 т.1, а.с.207-209 т.2), підприємницька діяльність ним припинена 16.01.2015 р. Позивач був офіційним дилером ВАТ «Завод «Фіолент» до 31.12.2010 р., що підтверджується копією сертифікату підприємтсва (а.с.25 т.1). Позивач є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 12.11.2009 р.(а.с.39 т.2).

Відповідач була зареєстрована як фізична особа - підприємець 28.03.1996 р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.98 т.2). Здійсненню відповідачем підприємницької діяльності також підтверджується копією довідки ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу)(а.с.140-142 т.1).

23.05.2008 р. між відповідачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено додаткову угоду № 890/229-НКЛ 29 до Генерального договору про надання кредитних послуг № 890/228-ГД41 від 23.05.2008 р. згідно якого банк надав відповідачу як позичальнику 150000 доларів США на добудову та реконструкцію нерухомості строком до повернення до 22.05.2018 р.(а.с.60 т.2). Згідно виписки по особовому рахунку наданому суду ПАТ «Альфа-Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.02.2020 р.(а.с.1-98 т.3) остаточне погашення кредиту відбулося 13.08.2013 р.

18.12.2008 р. державною приймальною комісією було складено акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - завершена реконструкцією Ѕ частина приміщення «Гріль-бару» по АДРЕСА_2 , під магазин промислових товарів, замовник - ОСОБА_2 (а.с.103-106, т.1).

Відповідач є власником приміщення магазину по АДРЕСА_2 , загальною площею 509,9 кв.м на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2009 р.(а.с.28 т.2). Право власності зареєстровано 21.01.2009 р. Кам`янець-Подільським МБТІ, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.27 т.2).

Відповідач згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 191267 від 15.01.2010 р.(а.с. 25 т.2) є власником земельної ділянки площею 0,0023 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування приміщення бару.

Відповідач разом із сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією довідки КП «Добробут» від 21.065.2015 р.(а.с.35 т.2).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04.12.2019 р. по справі № 676/8607/18 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі в задоволенні позову відмовлено(а.с.187-189 т.2). Рішення суду сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалося і набуло законної сили.

Відповідно до статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За правилами частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

На думку суду, вимоги позивача встановити факт його проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2010 р. по серпень 2018 р., є доведеними та підлягають до задоволення оскільки доведені належними та допустимими доказами, а саме: поясненнями в суді свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , наданими позивачем спільними фото та фото в колі родичів та друзів(а.с.31-38 т.1), приєднаними представником позивача до матеріалів справи CD диском на якому містяться спільні фото сторін та відеозаписи з родинних святкувань в 2016-2017 р. який оглянуто в судовому засіданні, копією доручення матері позивача ОСОБА_18 від 16.01.2012 р.(а.с.52 т.2). В зв`язку з цим суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника в цій частині позовних вимог, а також пояснення в суді свідка ОСОБА_19 яка є близькою подругою відповідача, при цьому суд враховує, що сторони перебувають в конфлікті, що підтверджується як в позовній заяві та копіями звернень відповідача в органи поліції(а.с.88-89 т.2).

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно з частиною другою статті 74 СК Українина майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 63 СК Українидружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

На думку суду, вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частки в їх спільній сумісній власності з ОСОБА_2 , а саме на нежиле приміщення по АДРЕСА_2 (магазин, ТЦ «Каскад»), що належить ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. При цьому суд враховує, що відпровідач є власником зазначеного приміщення на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2009 р.(а.с.28 т.2), право власності зареєстровано 21.01.2009 р. Позовних вимог про визнання зазначеного приміщення об`єктом спільної сумісної власності позивачем не заявлялось. Позивачем та його представником не надано суду доказів, підтверджуючих що вказане приміщення істотно збільшилося у своїй вартості в наслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат позивача. Згідно наданих позивачем суду доказів ним востаннє було заделаровано дохід від здійснення підприємницької діяльності в 2010 р., що підтверджується копіями квартальних податкових декларацій за 2010 р.(а.с.112-115 т.1). Твердження позивача, що за його власний рахунок та за рахунок коштів від ведення спільного бізнесу із відподачем було погашено її заборгованість по кредитному договору від 23.05.2008 р. укладеного між відповідачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» не знайшли свого підтвердження в суді оскільки надані суду ПАТ «Альфа-Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.02.2020 р.(а.с.1-98 т.3) виписки по особовому рахунку не містять посилань на особу яка здійснювала погашення заборгованості. Твердження позивача, що надані представником відповідача суду, що ряд квитанцій про сплату відповідачем заборгованості по кредиту(а.с.150-156 т.1) містить його підпис, не підтверджує той факт, що погашення здійснювалося за рахунок його особистих коштів або спільно зароблених коштів. В зв`язку з цим суд також критично оцінює пояснення в суді свідка ОСОБА_20 , який працював у відділенні АБ «Укрсоцбанк». Суд також враховує, що згідно наданих відповідачем та її представником суду доказів позивач був фінансово неспроможний, про що підтверджується: копією постанови від 12.11.2009 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної державним виконавцем Золотухіним Ю.А, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-589/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліментів(а.с.39 т.2), копією постанови про арешт коштів боржника від 23.05.2011 р.(а.с.84 т.1) винесеної державним виконавцем Лаврентьєвою О.В. при примусовому виконанні виконавчих листів, в т.ч. виданого Печерським районним судом 16.03.2009 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованості в сумі 14003,60 грн.; копією відповіді ТСЦ № 6843 від 05.04.2019 р. на запит представника відповідача(а.с.66 т.2) із змісту якої видно, що на належний позивачу на праві власності автомобіль накладено арешти згідно постанов державного виконавця від 11.04.2011 р., 09.04.2012 р., 28.02.2012 р., 31.10.2018 р., копією рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11.01.2012 р. по справі № 2-3372/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_21 про стягнення заборгованості за кредиттним договором(а.с.92 т.2) згідно якого з ОСОБА_1 та ОСОБА_21 солідарно стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в суиі 262094,20 грн. та 16565,38 грн. пені; копією судового наказу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.10.2009 р. по справі № 2-н-426/09 (а.с.93 т.2) згідно якого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_21 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором 55843,95 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 63, 69, 70, 74 СК України, ст.ст. 16, 368, 372 ЦК України, ст.ст.13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268, 319 ЦПК України,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2010 р. по серпень 2018 р.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частки в їх спільній сумісній власності з ОСОБА_2 , а саме на нежиле приміщення по АДРЕСА_2 (магазин, ТЦ «Каскад»), що належить ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) 704,80 грн. судового збору.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 01.10.2021 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В