У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 жовтня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зняття арешту з нерухомого майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якому просить зобов`язати відповідача зняти арешт із квартири по АДРЕСА_1 , який було накладено у виконавчому провадженні №18930295, за виконавчим листом № 2-2121 27.04.2010 року виданого 24.02.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви приходжу до наступного висновку.

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві повинен міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до змісту позовної заяви та позовних вимог позивач просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 .

Проте, жодних доказів того, що на вказану квартиру накладений арешт, та що такий арешт накладений у виконавчому провадженні №18930295, за виконавчим листом №2-2121 виданого 24.02.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, до позовної заяви не додано, та у позовній заяві не зазначено, чим підтверджуються вказані обставини.

Також, у позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що після смерті ОСОБА_2 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на квартиру розташовану по АДРЕСА_1 , так як майно спадкодавця знаходиться під арештом. Разом із тим, до позовної заяви не додано ні заяви позивача про звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, ані відповіді (відмови) нотаріуса.

Також позивачем не додано доказів звернення до відповідача щодо питання зняття арешту з майна та його відмови у цьому.

Крім цього, позивач додала до матеріалів позовної заяви витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який датований 30.03.2007 року. Разом з тим, не додано актуальної інформації щодо права власності на вказане нерухоме майно на час подання позовної заяви.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно частини п`ятої цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину до позовної заяви не додано.

Між тим, звертаю увагу, що у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Вказано позиція висловлена також і у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справа № 417/3333/16.

Крім цього, звертаю увагу, що порядок видачі свідоцтв про право на спадщину за законом врегульовано Главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5. Порядком передбачено наступне:

4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

4.16. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

4.17. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що арешт на квартиру АДРЕСА_2 накладено Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), що не є судовим чи слідчим органом.

Крім того, звертаю увагу на те, що обраний спосіб захисту (позовні вимоги) має бути ефективним для захисту порушених прав. Найбільш ефективним способом захисту є прохання до суду - скасувати/зняти відповідний арешт, а не зобов`язання відповідача здійснити такі дії.

У відповідності до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зняття арешту з нерухомого майна, - залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, п`ять днів, з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути вказані недоліки. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило