Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1112/21
Провадження №2/433/416/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року Троїцький районний суд Луганської області

в складі: головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Матвієнко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній доводиться позивачу батьком, законним чоловіком матері позивача, відповідачу по справі. Відповідач від прийняття спадщини після смерті її батька відмовилася на користь позивача, проте не вчинила у встановленому законом порядку заяву про вказане. Дані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса. Позивач просить суд визнати право власності на дане спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень на позовні вимоги не має.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом».

Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв`язку з чим суд керується відповідними нормами закону, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій.

Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Таким чином, судом було встановлено, що дійсно згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10 березня 1967 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).

На даний час житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 складається: А;а;ґ - житловий будинок; Б;б - літня кухня; Б1 - сарай; Пг - погріб; Д;д - сарай; Ж - вбиральня; В - сарай; Г - літній душ; Е - гараж; 1;3;4 - огорожа; 5 колодязь.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

ОСОБА_3 доводиться позивачу батьком, законним чоловіком матері позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 11) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Мати позивача від прийняття спадщини після смерті батька позивача, свого чоловіка, відмовилася на користь позивача, проте не вчинила у встановленому законом порядку заяву про відмову від спадщини.

Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса.

З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР у вигляді вищезазначеного домоволодіння, так як відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529, 549, 553 Цивільного кодексу Української PCP, керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 142, 206,211, 258-259, 265, 272, 293, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , який складається: А;а;ґ - житловий будинок; Б;б - літня кухня; Б1 - сарай; Пг - погріб; Д;д - сарай; Ж - вбиральня; В - сарай; Г - літній душ; Е - гараж; 1;3;4 - огорожа; 5 колодязь.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

25.08.21