Справа № 638/4634/21
Провадження № 2/638/3687/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у подружжя народилася дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з ОСОБА_1 . З літа 2019 року ОСОБА_3 добровільно сплачував аліменти у розмірі 2000 (двох тисяч) гривень, але цих коштів не вистачало на потреби дитини відповідного віку. В січні 2021 року ОСОБА_3 довів позивача до відома, що більше не буде приймати участі у вихованні та утриманні своєї доньки.

Позивачка не має можливості самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зазначає, що відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліментів у такому розмірі.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дати подання позову. Також просила суд вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, просив визначити тверду грошову суму аліментів у розмірі 1600 грн, посилаючись на те, що має незадовільний стан здоров`я після перенесеного у лютому 2021 р. складного переламу кісток ноги. Витратив багато грошей на лікування, наразі продовжується реабілітація, яка також потребує коштів. Матеріальне становище також не є таким, що дозволяє сплачувати аліменти у заявленій у позові сумі, середня заробітна платня за місяць не перевищує 5100 грн. Також зазначив, що перебуває у шлюбі, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на його утриманні окрім дружини перебуває дочка ОСОБА_5 . Також на його утриманні перебуває син дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 . Витрати на правничу допомогу просив зменшити до 1000 грн з тих підстав, що їх розмір є завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач просив визначити розмір аліментів з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 4487.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2009 (справа № 2-7747/2009), на підставі чого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.03.2019 року та довідкою про реєстрацію про місце проживання від 18.08.2020 та не оспорюється сторонами.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 182 СК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований на посаді менеджера зі збуту в ТОВ «Лаунч Україна», його дохід за лютий-липень 2021 року склав 30545,59 грн., а також бере до уваги потреби дитини відповідно до віку.

Окрім того судом враховано перебування на утриманні відповідача дружини та дочки, оскільки ОСОБА_3 перебуває з ОСОБА_7 у шлюбі, під час якого у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посилання відповідача на те, що на його утриманні також перебуває син дружини від першого шлюбу суд до уваги не бере, оскільки обов`язок щодо утримання ОСОБА_6 відповідно до Сімейного кодексу України покладається на його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Також суд критично ставиться до доводів відповідача на незадовільний стан здоров`я, з тих підстав, що надані докази не свідчать про стійку непрацездатність відповідача. Захворювання відповідача має тимчасовий характер, що підтверджено листками тимчасової непрацездатності, а тому не враховується при визначенні аліментів.

Суд наголошує, що у випадку погіршення стану здоров`я та матеріального стану відповідач вправі звернутися до суду з відповідним позовом про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо питання про судові витрати суд зазначає наступне.

Згідно зч.1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання даної позовної заяви у розмірі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію Договору про надання правової допомоги від 15 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лисенко Катериною Олексіївною, яким передбачено, що оплата послуг адвоката становить 3000 грн, копію квитанції від 18.03.2021 року, в якій платником зазначена позивачка, отримувачем адвокат Лисенко Катерина Олексіївна, призначення платежу за юридичні послуги за договором від 15.03.2021, сума 3000 грн.

Однак, всупереч зазначеним вище вимогам представником позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначення у договорі, що до оплати послуг адвоката входить консультація, зібрання документів необхідних для подання позову, складання позову та його подання, відповідь на відзив, письмові заяви та клопотання; інші додаткові послуги (заяви, клопотання, участь у судових засіданнях) оплачуються згідно з додатковою угодою, не може бути доказом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), оскільки не містить фіксації та опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) конкретно за даним договором, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а містить лише зобов`язання адвоката на майбутнє в межах суми гонорару адвоката надати певні послуги (скласти та подати позов, скласти подати відповідь на відзив, заяви та клопотання).

Підтвердженням того, що даний перелік має умовний (гіпотетичний) характер та не свідчить про фактичне надання послуг, є зокрема те, що договором у передбачено окрім подання позовної заяви складання та подання відповіді на відзив, а також заяв та клопотань, однак в рамках даної справи позивачем відповідь на відзив не подавалась, заяви та клопотання не заявлялися.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) представником позивача та позивачем суду не надано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20), відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

З урахуванням викладених обставин, зважаючи на те, що суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд також не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, що відповідачем було понесено, або підлягають сплаті будь-які витрати на професійну правничу допомогу. Так суду не надано ані доказів надання відповідачу правової допомоги, ані розрахунку витрат на правову допомогу, як то акт прийму-передачі виконаних робіт, ані підтвердження таких витрат.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. 180-182, 183 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 31 березня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_3 судових витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Шишкін