ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Київ

Суддя Дарницький районний суд м. Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рабомізо Дениса Вячеславовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, інфляційних та 3% річних.

Одночасно з поданням позовної заяви представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано наступним. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом. В день укладення договору позики між сторонами укладено іпотечний договір з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики. Предметом іпотеки є квартира за адресою АДРЕСА_1 . Строк виконання зобов`язання - 11.10.2018, тобто вже спливає три роки, а саме строк на звернення до суду. Хоч позивач і звертається до суду з позовом, але відповідач в будь-який час може звернутись із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки закінченим на підставі закінчення строків позовної давності за основним зобов`язанням. Окрім того, відповідач повідомляла позивача про те, що бажає продати предмет іпотеки. Таким чином, на думку сторони позивача, існують ризики невиконання можливого рішення суду або створення перешкод у вирішенні спору у цьому провадженні.

За правилами частини 1 статті 153 ЦПК України, суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та за результатами дослідження матеріалів справи дійшов висновку про її необґрунтованість з таких підстав.

Згідно з положенням статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що між позикодавцем та позичальником існує спір про стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики, який забезпечений іпотечним договором, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1 , арешт на яку представник позивача просить накласти.

З інформаційної довідки № 162425524 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої до заяви про забезпечення позову, вбачається, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, де іпотекодержателем є ОСОБА_1 , та яка обтяжена забороною на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, ствердження позивача про наявність у відповідача наміру та можливості здійснити відчуження предмета іпотеки на користь третіх осіб є припущенням, яке не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами договору іпотеки та нормах Закону України «Про іпотеку».

Оскільки виконання зобов`язання за договором позики забезпечено договором іпотеки, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1 , арешт на яку представник позивача просить накласти, відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рабомізо Дениса Вячеславовича про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О.Заставенко