Справа № 754/2560/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.11.2019 року о 11:30 год. по вулиці Братиславській, 50 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Opel Zafira 1.8», державний номер НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» на підставі страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0386518 від 18.02.2019. Згідно зазначеного полісу максимальний розмір матеріальної шкоди, яку має відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» у разі настання страхового випадку, становить 100000 грн., безумовна франшиза становить 2 000 грн.

Позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 118 про оцінку автомобіля від 25.11.2019 ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» вартість ремонту задньої частини автомобіля «Opel Zafira 1.8» складає 63936,44грн. Позивачу з врахуванням франшизи було виплачене страхове відшкодування у сумі 61936,44грн.

Згідно звіту авто-товарознавчого дослідження № 18 від 27 січня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira 1.8», державний номер НОМЕР_2 складає 220 521,71 грн., а вартість завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП складає 132650,45 грн. За проведення цього дослідження позивачем було сплачено 1215 грн.

За проведений фактичний ремонт автомобіля позивачем було сплачено 144 926,40 грн, що підтверджується замовленням на ремонт (обслуговування) автомобіля № 8049 від 12.11.2019 р., наряд-замовленням №8048 від 12.11.2019 р., а також квитанціями до прибуткового касового ордеру №67 від 19.11.2019 р. на суму 50 000 грн., № 70 від 21.11.2019 р. на суму 50 000 грн., № 83 від 22.11.2019 р. на суму 44 926,40 грн. За таких умов позивач вважає, що ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» має сплатити додатково страхове відшкодування у сумі 36 063,56 грн., а відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити йому в якості відшкодування завданих матеріальних збитків 46926,40 грн. Окрім того, позивач зазначає про спричинення йому діями відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 36063,56 грн., витрати з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1215 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46926,40 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 36063,56 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46926,40 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про стягнення з останнього на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

27.07.2021 року позивач подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 06.11.2019 о 11:30год. по вулиці Братиславській, 50 в м. Києві водій ОСОБА_1 здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Opel Zafira 1.8», державний номер НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2019, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» на підставі страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0386518 від 18.02.2019 р. Згідно зазначеного полісу, максимальний розмір матеріальної шкоди у разі настання страхового випадку становить 100000,00 грн., франшиза становить 2 000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» з повідомлення про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування з додатком всіх необхідних документів.

Відповідно до Звіту № 118 про оцінку автомобіля від 25.11.2019 р. ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» вартість ремонту задньої частини автомобіля «Opel Zafira 1.8» становить 63936,44 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал Гарант» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування розмірі 61 936,44 грн.

ОСОБА_2 повторно звернувся до ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» для визначення повної вартості пошкоджень свого автомобіля. Згідно звіту № 18 про оцінку автомобіля від 27.01.2020 р. вартість матеріального збитку автомобіля «Opel Zafira 1.8», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у ДТП, що трапилась 06.11.2019 р., відповідно до переліку пошкоджень, визначених протоколом огляду пошкодженого транспортного засобу від 08.11.2019 р., складає 132650,45грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 220521,71грн.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Свою незгоду з ухваленим рішенням апелянт обґрунтовував насамперед неналежним з його точки зору встановленням судом розміру збитку від ДТП. В той же час належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції до суду не надав. Натомість позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав як висновок експерта з цього приводу, так і докази фактичного замовлення та сплати вартості ремонту авто.

Суд першої інстанції приділив значну увагу дослідженню питання щодо відмінності вартості шкоди від ДТП між висновком, який було здійснено для страхової компанії, та висновком цієї ж експертної установи, здійсненим на замовлення потерпілого. При цьому судом було встановлено, що у висновку експерта, зробленому на замовлення страхової компанії, було враховано лише вартість ремонту задньої частини автомобіля, в той час як в ДТП було пошкоджено передню і задню частини автомобіля, що і було вказано у висновку експерта №18 від 27.01.2020 року. Факт пошкодження обох частин автомобіля підтверджується і матеріалами адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, де в схемі ДТП прямо зазначено пошкодження як передньої, так і задньої частини автомобіля. Також з цього приводу судом першої інстанції було допитано експерта, який пояснив, що на замовлення страхової компанії був здійснений опис і обрахування лише пошкодження задньої частини автомобіля, в той час як на замовлення потерпілого здійснювалося обрахування та дефектування усіх пошкоджень автомобіля. Таким чином доводи апелянта щодо неналежного визначення розміру шкоди від ДТП відповідним чином підтверджені не були, тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції належним чином встановив як підстави, так й порядок відшкодування такої шкоди. Фактично апелянт не погоджується лише з розміром відшкодування моральної шкоди. В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає, що дане питання було належним чином досліджене судом першої інстанції. При визначенні розміру відшкодування суд виходив із принципу розумності та співмірності відшкодування завданій шкоді.

Крім того, апеляційний суд враховує також і те, що відповідно до висновків Верховного Суду, при визначенні відшкодування моральної шкоди суд апеляційної чи касаційної інстанції може змінити розмір відшкодування визначений судом першої інстанції лише у разі встановлення порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що в даному випадку відсутнє. Аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Зважаючи на вищевикладене, апелянтом не було належним чином доведено своїх апеляційних вимог, відтак підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько