Справа №303/3954/21 2/303/1280/21
ряд. стат. звіту - 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними певних положень кредитної угоди (споживчого кредиту), -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувсядо суду із позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними певних положень кредитної угоди (споживчого кредиту).

Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_3 на даний час є клієнтом АТ «Альфа-Банк». 20.07.2020 року Головою Правління АТ «Альфа-Банк» було підписано акцепт «пропозиції» на укладення угоди про надання кредиту №500835822. Вказаним акцептом погоджено позивачу надання споживчого кредиту на наступних умовах: тип кредиту - кредит готівкою, сума кредиту 186 279,24 гривень, процентна ставка, % річних 0,01%, тип ставки фіксована, строк кредиту 24 місяці. Ознайомившись з вказаним акцептом та його умовами позивачем було підписано Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року. В подальшому, під час здійснення щомісячних платежів, позивач виявив, що у суму загального щомісячного платежу - 12 458,20 гривень входить сума 5 122,68 гривень за розрахуноково-касове обслуговування. Згідно п.1 Акцепту вбачається, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором. За ці послуги встановлюється наступна комісійна винагорода, за період з 3-го по 24 місяць - 2,7% від суми кредиту. При цьому, вказаний пункт вказаний окремо від чітко виділених Умов споживчого кредиту. Таким чином, позивач вважає, що вищезазначений пункт є таким, який суперечить нормам закону, є несправедливою умовою відносно споживача відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», що є підставою її скасування.

Представник позивача Пархоменко М.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - Дорош І.І. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених в поданих письмових поясненнях на позов.

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що із Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року слідує, що АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_3 на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №500835822 від 20.07.2020 року, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Під час користування Кредитом Банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом договором. За ці послуги встановлюється наступна комісійна винагорода: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті на укладення угоди; б) за обслуговування кредиту: за період з 1-го по 2-й місяць користування кредитом 0,0% від суми кредиту, за період з 3-го по 24-й місяць користування кредитом 2,75% від суми кредиту (а.с. 11, 12).

На виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2021 року щодо витребування від АТ «Альфа-Банк» копії Угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року представником відповідача було надано суду копію Оферти на укладення Угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року.

Згідно Оферти на укладення Угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року ОСОБА_3 під час користування кредитом запропонував банку надати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначено пунктом Договором за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування кредиту, за період з 1-го по 2-й місяць користування кредитом 0,0% від суми кредиту, за період з 3-го по 24-й місяць користування кредитом 2,75% від суми кредиту.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.229 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.11 Закону №1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (ч.2 ст.8 Закону №1734-VIIІ, у редакції, чинній на час укладання кредитного договору).

Згідно із ч.1 ст.12 Закону №1734-VIIІ, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону №2121-III, передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Згідно із п.8 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року №49, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону №1023-XII, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач у позові визначив спосіб захисту своїх прав шляхом визнання недійсним положення Угоди про надання кредиту №500835822 в частині нарахування плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту, з застосуванням наслідків недійсності правочину з підстав, передбачених статтями 11,18 Закону №1023-ХІІ. Таким чином, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Однак, позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання відповідачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорена ним частина договору є несправедливою.

Судом достовірно встановлено з матеріалів справи, що саме він позивач ОСОБА_3 звернувся до АТ "Альфа-Банк" з Офертою щодо укладання договору споживчого кредиту. Відповідач надав Акцепт щодо Оферти на тих умовах, що були запропоновані самим же позивачем. Умова договору, яку позивач вважає несправедливою та просить визнати недійсною, була запропонована ним особисто в Оферті. Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що нарахування та сплата коштів за розрахунково-касове обслуговування є незаконними.

Крім того, позивач, як позичальник, був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №500835822 від 20.07.2020 року (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), якими чітко визначена сума щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується його підписами, а, отже, він погодився на такі умови кредитного договору.

До того ж позивач, як позичальник, мав можливість протягом 14 днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (ст.15 Закону №1734-VII), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинив, що в чергове свідчить про те, що він погодився з усіма істотними умовами договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування, включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону №1023-ХІІ вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №467/555/19.

Таким чином, встановивши, що позивач запропонував, а в подальшому погодився із усіма істотними умовами договору, зокрема, щодо оплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, яка є незмінною, і була відображена як в Оферті, Акцепті, так і у Додатку №1 до оспорюваного кредитного договору, які також підписані позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а отже у задоволенні позовних вимог представнику позивача ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 626, 629 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання недійсними положенням Угоди про надання кредиту №500835822 в частині нарахування плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту, з застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов`язати АТ «Альфа-Банк» зробити перерахунок заборгованості за вказаною Угодою з урахуванням її визнання недійсною в частині нарахування плати за її розрахунково-касове обслуговування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: АТ «Альфа-Банк», , місце знаходження м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100.

Повний текст рішення суду складено 01.10.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір