Ухвала

Іменем України

30 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 543/1103/20

провадження № 61-15369ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 25 травня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 25 липня 2012 року в розмірі 20 369,29 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року у відкритті апеляційного провадження в даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 травня 2021 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду подана поза межами строків, встановлених законом, та заявник не скористався правом на подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного ним строку.

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулася через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що строки на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції заявником не було порушено та вимоги ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху виконано.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 8 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня

2007 року в справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року в справі «Трух проти України»).

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня

2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Під час вирішення питання про відповідність апеляційної скарги

ОСОБА_1 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 травня 2021 року нормам цивільного процесуального законодавства, апеляційним судом було встановлено, що апеляційну скаргу надіслано на адресу апеляційного суду 09 липня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому заявником не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, а лише в тексті самої апеляційної скарги зазначено про підстави пропущення даного строку. Також, встановлено, що заявником сплачено судовий збір у не повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом - протягом триддцяти днів з дня його проголошення.

За нормами пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків та звернення з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали апеляційного суду.

Копію вказаної ухвали отримано ОСОБА_1 03 серпня 2021 року, а її представником ОСОБА_2 02 серпня 2021 року.

17 серпня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанцію, якою підтверджується сплата судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду заявником не надано.

За змістом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, керуючись положеннями вказаних норм цивільного процесуального закону, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного процесуальним законодавством, та у визначений судом строк не скористалося правом на подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного ним строку.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки заявником не виконано вимоги ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2021 року в частині зверенення до апеляційного суду з мотивованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд вчинив усі можливі процесуальні дії, передбачені процесуальним законом, направивши на адресу ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_2 копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, зазначивши в ній про необхідність звернутися із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення заявника та його представника про вчинення ним відповідної процесуальної дії та роз`яснено наслідки у разі невиконання вимог вказаної ухвали.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун