ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/242/21 Номер провадження 22-ц/814/2068/21Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на приміщення виробничого будинку (автогараж № 1 (бокс № НОМЕР_1 ),

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на приміщення виробничого будинку (автогараж № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_1 ).

Позивач мотивував свої вимоги тим, що він працював в колективному сільськогосподарському підприємстві (КСП) «Великокобелячківське» до 26 лютого 2000 року. У позові вказував, що при розпаюванні на зборах уповноважених КСП «Великокобелячківське» визначили індивідуальні майнові паї та затвердили список громадян, які мають право на майновий пай, зазначивши розмір майнового паю.

Вказував, що його майновий пай становить 2846,00 грн. В липні 2003 року він подав заяву і просив його майновий пай зарахувати в будівлі, техніку і записати в будівлю гаража.

Також зазначив, що після розпаювання з 2003 року він користується гаражем НОМЕР_2 (бокс № НОМЕР_1 ) площею, згідно з технічним паспортом 64,1 кв.м. і вартістю відповідно до Звіту про оцінку вартості належного боксу № НОМЕР_1 в гаражі НОМЕР_2 - 17 400,00 грн. Таким чином, вважав, що у нього у власності перебуває гараж НОМЕР_2 (бокс № НОМЕР_1 ), площею 64,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і це підтверджується рішенням виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району від 21 жовтня 2020 року та довідкою Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району від 16 листопада 2020 року № 02- 22/337.

Посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 21 жовтня 2020 року, виробничому будинку (автогараж), що належить групі співвласників, в тому числі і йому - ОСОБА_1 , присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в уточненій позовній заяві позивач визначив ціну позову - 17400,00 грн та зазначив, що КСП «Кобелячківське» ліквідовано без наявності правонаступника.

Прохав визнати за ним - ОСОБА_1 право власності на приміщення гаражу НОМЕР_2 гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 64,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на приміщення виробничого будинку (автогараж № НОМЕР_1 (бокс № НОМЕР_1 ) відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 рокуне погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 рокускасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу доводів апеляційної скарги покладено твердження, що згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказує, що в період проведення розпаювання майна КСП «Великокобелячківське» не було вжито всіх необхідних процедур щодо порядку оформлення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишнього КСП. Виконавчий комітет Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району, як єдиний орган місцевого самоврядування, видав довідку з якої вбачається, що йому належить спірний гараж. Вказує, що його право власності підтверджено виданою сільською радою замість Свідоцтва Довідкою № 02-22/324.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу подано старостою села Великий Кобелячок Титар В.М. , в якому також вказано про факт видання позивачу органом місцевого самоврядування довідки, в якій вказано, що спірний гараж належить позивачу.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 під час судового засідання вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в обґрунтування позову позивач посилається на факт його членства в КСП «Великокобелячківське», внаслідок розпаювання якого позивач отримав у власність гараж НОМЕР_2 (бокс № НОМЕР_1 ) площею 64,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З архівної довідки № І-01-29/4 від 20 січня 2021 року, виданої архівним сектором Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, відображено, зокрема, список громадян, які мають право на індивідуальний майновий пай із зазначенням суми паю. Так, у вказаній архівній довідці міститься інформація про вартість майнового паю ОСОБА_1 у розмірі 1654,00 грн.

Рішенням виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 21 жовтня 2020 року «Про присвоєння номера виробничому будинку», пунктом 2 вирішено присвоїти номер 22 виробничому будинку (автогараж), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У довідці Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/324 від 16 листопада 2020 року зазначено, що гаражі для автомобілів, які належать ОСОБА_1 розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

У матеріалах справи є технічний паспорт на гараж (бокс № НОМЕР_1 ) від 10 листопада 2020 року, в якому зазначено, що спірний гараж має загальну площу 64,1 кв.м.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Враховуючи те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відповідно до змісту статей 7,8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Питання розподілу та використання майна реорганізованих колективних підприємств, визначення розміру майнових паїв та їх документального посвідчення врегульоване постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки».

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється загальними зборами співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 зазначених Рекомендацій, відповідно до яких, зокрема, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі.

Оскільки майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, а тому його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден зі співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 квітня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц (провадження № 61-4128св19), постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2134/18-ц.

Враховуючи вищезазначене, набуття права власності, власником майнового паю, на індивідуально визначений об`єкт зі складу майна підприємства, передбачає певний порядок.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно зазначив, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Так, позивач на підтвердження того, що спірне нежитлове приміщення, а саме гараж належить йому на праві власності подав до суду першої інстанції архівну довідку № І-01-29/4 від 20 січня 2021 року, видану архівним сектором Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, в якій відображено, зокрема, список громадян, які мають право на індивідуальний майновий пай із зазначенням суми паю ОСОБА_1 у розмірі 1654,00 грн; рішення виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 21 жовтня 2020 року «Про присвоєння номера виробничому будинку», пунктом 2 вирішено присвоїти номер 22 виробничому будинку (автогараж), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/324 від 16 листопада 2020 року, в якій зазначено, що гаражі для автомобілів, які належать ОСОБА_1 розташовані за адресою; АДРЕСА_3 ; також подано технічний паспорт на гараж (бокс № НОМЕР_1 ) від 10 листопада 2020 року.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази не доводять обставини щодо факту набуття права власності на гараж НОМЕР_2 (бокс № НОМЕР_1 ) площею 64,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі та у порядку, визначеному нормами права, що врегульовують питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства.

Враховуючи, що спірний гараж перебуває у спільній частковій власності власників майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства та питання щодо виділу позивачу належної частки в натурі не вирішувалося, а подані до суду позивачем докази на підтверджують факту виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірне майно, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав набуття права власності на спірне майно та у передбачений законом спосіб, відтак і наявність підстав для захисту права власності у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року- залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко