Справа № 137/684/21

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" вересня 2021 р.
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
05.07.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 котрий являвся батьком позивача та відповідача. Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельні ділянки, що знаходиться на території Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області.
Коли позивач звернулась до Літинської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності на вказане майно, їй було відмовлено у його видачі по причині відсутності правовстановлюючих документів.
У інший спосіб позивач не має можливості оформити дане спадкове майно. Тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки, котрі знаходяться в адміністративних межах на території Дашковецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20.07.2021 позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги (а.с. 92-94) та просила суд:
Визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 ;
Визнати за нею право на земельні ділянки на території Дашковецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Надала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Судові витрати просила залишити за нею (а.с. 136).
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився. Часом раніше подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю (а.с. 129).
Представник третьої особи Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання, відповідно до якого просять розгляд справи проводити без участі представника Якушинецької сільської ради. Позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення. Погоджуються з фактичними обставинами викладеними у позові (а.с. 135).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 9) батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . У відповідності до свідоцтва про народження (а.с. 10) батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11) зазначається про зміну прізвища позивача із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 12) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 13) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 483/02-14 від 08.06.2021 (а.с. 14) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 на нерухоме майно по причині відсутності правовстановлюючих документів та рекомендовано звернусь до суду за захистом своїх прав. Довідкою Літинської державної нотаріальної контори за № 2284/02-14 від 31.12.2020 (а.с. 15) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за наявними в Літинські державній нотаріальній конторі даними є спадкоємцями за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 і до дня смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 . У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с. 25, 28), спадкоємцем зазначеного в заповіті майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Технічним паспортом (а.с. 82-86) зазначена технічна характеристика будинку по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Дашковецької сільської ради за № 9 від 17.02.1994 (а.с. 97) ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 - 0,50га, « ОСОБА_8 » - 0,35 га. Актом від 14.11.2013 (а.с. 98 ) погоджено та закріплено межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Землевласником (землекористувачем) зазначений ОСОБА_3 . Відповідно до довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 744 від 19.07.2021 (а.с. 116 ), на підставі рішення 14 сесії 21 скликання від 02.04.1994 ОСОБА_3 було передано в приватну власність земельні ділянки загальною площею 1,0400 га. В 2013 році останнім було виготовлено технічну документацію. У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 не встиг зареєструвати право власності в державного реєстратора на вказані земельні ділянки.
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якого прийняла спадкоємець за законом - ОСОБА_5 (мати позивача), спадщину після смерті якої 18.03.2015 прийняла позивачка.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Державний акт (сертифікат) на земельні ділянки спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельні ділянки.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).
Оскільки ОСОБА_3 (батько позивача) за життя не отримав державного акту на земельні ділянки, хоча земельні ділянки і передані останньому, відтак позивач в порядку спадкування за законом після смерті батька вправі порушувати питання про успадкування права на ці земельні ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельних ділянок та отриманням свідоцтв про право власності на землю.
Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 належало право на земельні ділянки площею 0,1753 га, 0,2662 га та 0,6030 га розташованих на території Дашковецької сільської ради Вінницького (Літинського) району Вінницької області, а позивач ОСОБА_1 , має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на зазначені земельні ділянки право на які було в ОСОБА_3 та котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 136) слід залишити за останньою.
Керуючись ст. 14 Конституції України ст. ст. 125, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 53,0 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., допоміжною площею 25,8 кв.м, веранди літера «а», ганку, сараю літера «Б», літньої кухні літера «Б.», погребу «п/Б», сараю «Б1», убиральні «Г», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, криниці № 4, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в порядку спадкування за законом право на земельні ділянки котрі були передані ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 9 від 17.02.1994 року:
- та які рахуються за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.