Дата документу 29.09.2021
Справа № 937/2160/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» вересня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні, визначення способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений для спілкування та виховання час. Встановити наступні способи і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , а саме: визначити дні побачень: кожен вівторок та четвер з 15 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з можливістю дитини відвідувати місце проживання батька; у вихідні дні з 09 години суботи до 19 години суботи першого і третього тижня місяця з можливістю дитини відвідувати місце проживання батька; у вихідні дні з 09 години неділі до 19 години неділі другого і четвертого тижня місяця з можливістю дитини відвідувати місце проживання батька; на зимові канікули: з 31 грудня 09 години 00 хвилин до 04 січня 09 години 00 хвилин через рік починаючи з 2021 року, за місцем проживання батька; з 04 січня 09 годин 00 хвилин до 08 січня 09 години 00 хвилин через рік починаючи з 2023 року, за місцем проживання батька; у літній період: протягом п`ятнадцяти днів з 15 червня 09 години 00 хвилин до 30 червня 19 години 00 хвилин; протягом п`ятнадцяти днів з 15 липня 09 години 00 хвилин до 30 липня 19 години 00 хвилин; протягом п`ятнадцяти днів з 15 серпня 09 години 00 хвилин до 30 серпня 19 години 00 хвилин.

В обґрунтування позову зазначено, що в період шлюбу з відповідачем, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано 09.07.2020 року та після розірвання шлюбу сторонами було погоджено, що син буде проживати з матір`ю. Також сторонами було погоджено, що позивач буде добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини. З травня 2020 року відповідач всіма способами перешкоджає позивачу спілкуванню з сином. Позивач постійно намагається зустрітися з сином, однак відповідач відмовляє, при цьому жодних мотивів не повідомляє. Своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу у його участі і вихованні сина та перешкоджає у побаченнях з дитиною. Позивач любить свою дитину та має бажання приймати участь у його вихованні, у зв`язку із чим він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Розглянувши подану заяву виконавчий комітет Мелітопольської міської ради вирішив визначити позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином: систематичні побачення три рази на тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, у будь який інший час за домовленістю між батьками. Добровільно домовитися з відповідачем про час побачень з сином позивач не може, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та вона не йде на контакт, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити повністю, при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами та висновком органу опіки та піклування не згодна у повному обсязі. Просить суд в рішенні визначити чіткі умови та обмеження для зустрічей батька з дитиною, при не виконанні яких засовується обмеження або покарання. Крім того, просить усіма можливими способами обмежити виїзд дитини з батьком в цілях його безпеки.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить ухвалити рішення, враховуючи висновок органу опіки та піклування від 23.09.2021 року № 191/19.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період шлюбу позивача та відповідача, в них народилася дитина ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_1 батько та ОСОБА_2 - мати /а.с.8/.

09 липня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи та довідки голови квартального комітету № 69, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 /а.с.7,9/.

ОСОБА_1 офіційно працевлаштований на ТОВ «Аріс», за місцем роботи характеризується позитивно /а.с.11,12,13/.

Згідно довідки про доходи від 13.01.2021 року, загальна сума доходу ОСОБА_4 за період з 01.07.2020 р. по 31.12.2020 р. за винятком аліментів становить 28013,37 грн. /а.с.11/.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли конфліктні відносини через неврегульованість питання щодо участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні із сином.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради 23 вересня 2021 року № 191/19 щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 та його вихованні, питання про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2020 року розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області, на яке були запрошені батьки дитини. Враховуючи рішення комісії, органом опіки та піклування мелітопольської міської ради Запорізької області прийнято рішення від 06.08.2020 року № 133/9 «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6 та спілкуванні з ним». ОСОБА_1 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , систематичні побачення три рази на тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та у будь який інший час за домовленістю між батьками». Питання про призначення часу зустрічей батька з дитиною розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області 13.09.2021 року. Відповідно до рішення комісії від 13.09.2021 року, орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради вважає можливим підтримати позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , враховуючи рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 06.08.2020 року № 133/9 «про визначення способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6 та спілкуванні з ним» /а.с.44,45/.

Так, рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 06.08.2020 року № 133/9 визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: систематичні побачення три рази на тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, у будь який інший час за домовленістю між батьками /а.с.10/.

Таким чином, орган опіки та піклування висловив свою позицію з приводу дотримання прав батьків та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи.

Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, аналізуючи поданий органом опіки та піклування висновок, судом встановлено, що висновок є достатньо обґрунтованим та таким, що повністю відповідає правам батьків та інтересам дитини, сторонами жодного доказу на підтвердження протилежного надано не було.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

При цьому відсутні підстави для встановлення іншого, ніж визначений органом опіки та піклування, спосіб участі батька у вихованні дитини, а ст. 159 СК України прямо вказує, що саме суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідачем ОСОБА_2 суду не було надано переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача - батька дитини сказалось чи може сказатися негативно на психоемоційному стані дитини чи будь-яким іншим чином негативно впливатиме на нього.

Відповідачем не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування будь-яких умов чи обмежень при зустрічах батька та сина.

Позивачем також не обґрунтовано, чому саме порядок, визначений ним в позові, є необхідним та достатнім для участі у вихованні та спілкуванні з сином.

Таким чином, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, виходячи з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, принципу забезпечення найважливіших інтересів дитини, враховуючи вік дитини, особливості розвитку, відвідування ним школи, враховуючи незлагоджені та конфліктні відносини між батьками щодо надання позивачу можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні, приймаючи до уваги відсутність обставин, які свідчили б про необхідність застосування будь-яких умов чи обмежень при зустрічах батька та сина чи постійної присутності матері під час спілкування дитини з батьком, суд приходить до висновку про часткове задоволенні позову та вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином, у встановлений для спілкування та виховання час, а також вважає доцільним визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: систематичні побачення три рази на тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; у будь-який інший час за домовленістю між батьками.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 153, 157-159 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 28, 76-82, 89, 247, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні, визначення способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений для спілкування та виховання час.

Встановити наступні способи і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- систематичні побачення три рази на тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- у будь-який інший час за домовленістю між батьками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, юридична адреса: Запорізька область. м. Мелітополь, вул. М Грушевського, 5.

Повне судове рішення буде складено 04 жовтня 2021 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області : А.В. Сметаніна