Провадження №22-ц/824/9571/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2021 року у справі за заявою позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначила, що нею пред`явлений до суду позов, в якому вона просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем оспорюється правомірність набуття права власності на вищевказаний садовий будинок. Водночас, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірний садовий будинок на даний час зареєстроване за відповідачем, який може безперешкодно відчужити вказаний будинок у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову стане не можливим. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд накласти арешт на належний ОСОБА_2 садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на вказаний вище садовий будинок, що належить ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із таким судовим рішення, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» направило апеляційну скаргу, в якій зазначило, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

15.07.2021 року ОСОБА_1 направила до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказана ухвала відповідає наведеним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що обрані позивачем заходи забезпечення позову повністю відповідають змісту заявлених вимог та є співмірними їх розміру.

З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір, а також існує реальна загроза унеможливлення чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Як зазначено вище, одним із основних питань, які суд вирішує при забезпеченні позову, є питання співмірності заявленого заходу забезпечення позову як позовним вимогам, так і заявленим можливим ризикам. При цьому, зважаючи на положення ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є садовий будинок, загальною площею 149, 6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем оспорюється правомірність набуття права власності на вищевказаний садовий будинок.

Апеляційний суд вважає наявними заявлені позивачем ризики невиконання рішення суду, оскільки ненакладення арешту на вказане майно відповідача надає йому можливість безконтрольного відчуження такого майна, що може призвести до ускладнення захисту тих прав, щодо яких позивач і звернувся до суду. Зважаючи на предмет обтяження, колегія суддів вважає застосований судом першої інстанції захід забезпечення співмірним до позовних вимог. За таких умов у апеляційного суду відсутні підставі для задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько