Постанова

Іменем України

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 372/2871/20

провадження № 61-10426св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - державний реєстратор Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимир Васильович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, Київська обласна прокуратура,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенка В. В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, Київська обласна прокуратура, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007 для ведення індивідуального садівництва.

У червні 2020 року їй стало відомо, що рішенням державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенка В. В. від 30 травня 2020 року № 52447314 на підставі заяви прокуратури Київської області право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області.

Вважала, що державну реєстрацію речового права проведено незаконно, оскільки чинним законодавством не передбачено право органів прокуратури представляти інші державні органи у відносинах з приводу державної реєстрації речових прав на майно та їх обтяжень. Працівники органів прокуратури не мають повноважень подавати документи для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно за іншим державним органом, за відсутності передбаченого законом документу, що уповноважує їх вчиняти такі дії, зокрема, нотаріально посвідченої довіреності, виданої суб`єктом права власності, в інтересах якого подається заява про проведення державної реєстрації.

Крім того, однією з підстав для державної реєстрації права власності є постанова Київського апеляційного від суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/4149/18, однак, ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року було зупинено дію цієї постанови до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Станом на день звернення до суду перегляд постанови в касаційному порядку не завершено. Інші судові рішення, які вказані як підстави для проведення державної реєстрації, а саме № 372/1335/16-ц і № 372/4156/18 від 05 грудня 2019 року жодним чином не стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: :06:014:0007.

Таким чином, державний реєстратор не мав права приймати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0007 за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко В. В., індексний номер: 52447314, від 30 травня 2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2020 року у складі судді Тиханського О. Б. позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенка В. В., індексний номер: 52447314, від 30 травня 2020 року, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області.

Стягнуто з державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенка В. В. на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Таким чином, при наявності ухвали Верховного суду від 24 січня 2020 року, якою зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури задоволено частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2020 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Київської області судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1 260,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенка В. В., просила скасувати рішення державного реєстратора від 30 травня 2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, оскільки вважала, що своїми діями державний реєстратор порушив її права та інтереси. При цьому третіми особами у справі позивач визначила Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області та Київську обласну прокуратуру.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Таким чином, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду позбавлений процесуальної можливості здійснювати залучення до участі у справі належних відповідачів. Разом з тим, не залучивши до участі у справі в якості відповідача Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, за яким оскаржуваним рішенням державного реєстратора було зареєстровано право, суд вирішив спір без участі належного відповідача, чим порушив його права та інтереси.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 752/8284/18-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, як підставу касаційного оскарження заявник зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі доводів апеляційної скарги Київської обласної прокуратури, оскільки остання не вказувала на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. При цьому підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги, встановлених у статті 376 ЦПК України, у суду не було. Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, Київська обласна прокуратура були залучені до участі у справі в якості третіх осіб, тому відсутні підстави для висновку про порушення їх прав. Крім того, постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року було скасовано постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, яка стала підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва, у тому числі ОСОБА_3 , площею 0,12 га за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району та передано їй у власність вказану земельну ділянку.

На підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007.

29 травня 2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007 за № 1087. У подальшому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 297721.

09 вересня 2010 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу відчужила земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007 на користь ОСОБА_1 , про що на державному акті на право власності серії ЯГ № 297721 06 лютого 2011 року зроблено відмітку про перехід прав власності за № 07523.

Рішенням Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 16 травня 2013 року № 2312807 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007 та витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007, яка розташована в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 372/4149/18 зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 травня 2020 року № 52447314 державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко В. В. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0007, площею 0,12 га, за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, на підставі постанови, серія та номер: 372/4149/18, видавник: Київський апеляційний суд; рішення суду, серія та номер: 372/1335/16-ц, виданий 10 серпня 2016 року, видавник: Обухівський районний суд; рішення суду, серія та номер: 372/4156/18, виданий 05 грудня 2019 року, видавник: Обухівський районний суд; вимога, серія та номер: 05/09/1-926вих-20, виданий 26 травня 2020 року, видавник: прокуратура Київської області.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування немає.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Судом установлено, що позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 664/1893/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 761/42332/17 та інші).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У справі, що переглядається, судом установлено, що звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко В. В. від 30 травня 2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером: :06:014:0007 за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, оскільки вважала, що своїми діями державний реєстратор порушив її права та інтереси.

При цьому, третіми особами у справі позивач визначила Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вКиївській області та Київську обласну прокуратуру.

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Таким чином, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

У справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли між позивачем ОСОБА_1 і третьою особою у справі - Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, які у різний період часу вважали себе власниками земельної ділянки з кадастровим номером: :06:014:0007.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Підстав для відступлення від указаного висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів не знаходить.

Таким чином, установивши, що до участі у справі в якості відповідача не залучено особу, на чиї права та обов`язки впливає рішення у цій справі, а саме Головне управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вКиївській області, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів.

При цьому суд апеляційної інстанції відповідно до положень частини четвертої статті 367 ЦПК України мав право на вихід за межі доводів апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції було прийнято судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника щодо залучення Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області в якості третьої особи, що не позбавляло можливості надавати усі наявні у нього пояснення та заперечення, оскільки відповідно до норм ЦПК України процесуальне становище третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється від процесуального становища відповідача. Вказані суб`єкти користуються різним обсягом процесуальних прав. У той же час, як випливає зі змісту частини першої статті 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, вступають у справу на боці однієї зі сторін або залучаються до участі, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. При цьому суд не повинен вирішувати питання щодо прав та обов`язків таких суб`єктів.

Колегія суддів не дає оцінку доводам заявника про те, що постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року було скасовано постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, яка стала підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області, оскільки судом апеляційної інстанції у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено через неналежний суб`єктний склад, а не у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Таким чином, вказані обставини не впливають на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян