Ухвала

05 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 937/3260/20

провадження № 61-15602ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування»), Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно о 12 год 48 хв, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Chery», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сільській дорозі місцевого значення з боку автодороги М-18 Харків - Сімферополь у напрямку с. Кирпичне в Мелітопольському районі Запорізької області. На шляху прямування водій ОСОБА_2 під`їхав до неохоронюваного регульованого залізничного переїзду «1237 км», зупинився перед переїздом на заборонний сигнал світлофору, після чого, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також не переконався у тому, що до переїзду не наближається поїзд, маючи технічну можливість запобігти пригоді, виїхав на залізничний переїзд на заборонне світло світлофору, в безпосередній близькості від поїзду, внаслідок чого скоїв зіткнення з електровозом ЧС2-415 під керуванням машиніста ОСОБА_3 , який рухався поїздом № 232 сполученням Генічеськ - Івано-Франківськ. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Chery» ОСОБА_2 та пасажирам - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких вони загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Постановою слідчого від 23 серпня 2017 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України, на підставі пункту 5 частини першої статті 284 КПК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Chery», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування».

У подальшому, ОСОБА_1 звернулася до відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 38 400,00 грн. Однак, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» не виплатило позивачу суму страхового відшкодування в повному обсязі, а виплатило лише суму в розмірі 10 242,34 грн.

Крім того, внаслідок смерті потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , яка була донькою позивачки, останній завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 500 000,00 грн.

Просила суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на свою користь суму страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди доньки, в розмірі 29 442,34 грн та стягнути з АТ «Укрзалізниця» на свою користь суму в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди доньки, в розмірі 461 600,00 грн, а також стягнути пропорційно з відповідачів на свою користь понесені витрати по сплаті професійної правничої допомоги в розмірі 16 000,00 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілої, у розмірі 29 442,34 грн та понесені витрати на сплаті правничої допомоги в розмірі 8 000,00 грн, а всього 37 442,34 грн. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої, у розмірі 61 600,00 грн та понесені витрати на сплаті правничої допомоги в розмірі 1 067,20 грн, а всього 62 667,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У вересні 2021 року АТ «Українська залізниця» звернулось засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Українська залізниця» суми відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої та понесені витрати зі сплати правничої допомоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є відшкодування страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди доньки, в розмірі 29 442,34 грн та відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди доньки, в розмірі 461 600,00 грн, яка у сумі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн), а тому рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2021 року, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осібпідлягає касаційному оскарженню.

Заявник посилається на те, що зазначена справа має виняткове значення для заявника, з огляду на те, що залізничного транспорту загального користування, національний перевізник вантажів та пасажирів, метою діяльності якого є задоволення потребу безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, є підприємством-монополістом у сфері залізничних перевезень.

Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів про те, що справа має для нього виняткове значення.

Інших посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (ухвала від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик