Ухвала

27 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 484/945/21

провадження № 61-13637св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Первомайська міська рада Миколаївської області,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2021 року у складі судді Шикері І. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2021 року у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області (далі - Первомайська міська рада), третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивований тим, що вона працювала головним бухгалтером Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (далі - Підгороднянська селищна рада). Розпорядженням міського голови Первомайської міської ради від 18 лютого 2021 року № 82-рк ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України (прогул 25 січня 2021 року).

Позивач вважала своє звільнення незаконним, переслідуванням за свою принципову позицію під час виконання трудових обов`язків. У зв`язку

з утворенням об`єднаних територіальних громад була проведена реорганізація Підгороднянської селищної ради шляхом злиття/приєднання до Первомайської міської ради. Відповідно до законодавства усі працівники рад, що увійшли до об`єднаної територіальної громади, які займають невиборні посади, продовжують працювати на своїх посадах до закінчення процедури реорганізації, якщо не буде можливості перевести їх до штату ради об`єднаної територіальної громади раніше. Рішенням ради об`єднаної територіальної громади від 10 грудня 2020 року № 2 створено комісію з реорганізації органів місцевого самоврядування рад, що увійшли до складу об`єднаної територіальної громади. Одночасно з утворенням комісії з реорганізації всі працівники не пізніше ніж за два місяці повинні бути попереджені про подальше вивільнення в порядку статті 49-2 КЗпП України. Проте такого попередження відповідач не видавав.

ОСОБА_1 вказувала, що на її вимогу про оформлення попередження про вивільнення відповідач вимагав від неї здати звіт або ж звільнитись; не пропонував їй іншої роботи або можливості переведення на іншу посаду. Також її примушували робити розрахунки при звільненні, нараховувати заробітну плату без належним чином оформлених розпорядчих документів. Не оформлювались належним чином передавальні акти та інші документи, порушувались правила ведення звітності та оформлення розпорядчих документів, було вилучено бухгалтерські, кадрові, розпорядчі документи, зменшилась заробітна плата, скасовано штатний розпис. Усі ці події призвели до того, що у період з 11 січня 2021 року до 21 січня 2021 року позивач була тимчасово непрацездатна. Незважаючи на це 12 січня 2021 року міський голова прийняв розпорядження, яким зобов`язав її зробити розрахунки із заробітної плати та розрахунки при звільненні працівникам, яких звільнили.

25 січня 2021 року, начебто у день прогулу, вона прийшла до Первомайської міської ради з проханням ознайомити її з повідомленням про наступне звільнення, на що вкотре отримала відмову та вимогу здати річний звіт або звільнитись.

Позивач стверджувала, що у день звільнення була на роботі у Первомайській міській раді, Первомайській державній податковій інспекції, де перевіряла фінансову звітність Підгороднянської селищної ради.

Крім зазначеного, позивач вважає, що своїми незаконними діями відповідач завдав їй матеріальної шкоди, яку вона оцінює в розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просила:

поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера Підгороднянської селищної ради;

стягнути з Первомайської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 25 січня 2021 року до дня поновлення на роботі;

стягнути з Первомайської міської ради на її користь матеріальну шкоду у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний, дійшов висновку, що ОСОБА_1 25 січня 2021 року допустила прогул без поважних причин,

і відповідач мав достатні підстави для звільнення її з роботи на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції встановив факт нез`явлення ОСОБА_1 на робочому місці 25 січня 2021 року без поважних причин та,

з урахуванням положень статей 147, 149 КЗпП України, дійшов правильного висновку про законність застосування роботодавцем такого заходу стягнення, як звільнення. У зв`язку з цим, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив

у задоволенні вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди.

Аргументи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин справи суд апеляційної інстанції вважав необґрунтованими, оскільки позивач не була обмежена у праві надавати докази виконання нею посадових обов`язків та перебування на робочому місці 25 січня 2021 року, в тому числі заявити клопотання про допит свідків на спростування наданих відповідачем доказів. Долучені позивачем до апеляційної скарги письмові заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не є достовірними та допустимими доказами, оскільки ці особи як свідки показань не надавали.

Аргументи учасників справи

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2021 року, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої й апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки досліджували лише факт невиходу позивача на роботу (прогул). Водночас суди не надали оцінку тому факту, що Первомайська міська рада не повідомила належним чином (за два місяці) ОСОБА_1 про наступне звільнення.

На неодноразові нагадування позивача про необхідність здійснення її попередження про наступне звільнення згідно з нормами законодавства відповідач не реагував, цей обов`язок не виконував та затягував у часі, розраховуючи, що позивач звільниться за власним бажанням. На переконання позивача, майже усі працівники (її колеги) вимушені були написати заяви про звільнення за власним бажанням, проте її принциповість призвела до тиску з боку відповідача на своїх працівників, якими і було складено акт про начебто її прогул.

Крім того, після реорганізації та створення Первомайської територіальної громади позивачу не було визначено робочого місця. Цей факт підтверджується

і відсутністю в акті від 27 січня 2021 року посилання на місце його складання, тому цей акт є нікчемним.

У вересні 2021 року від Первомайської міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу. У відзиві відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення,

а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, висновки судів попередніх інстанцій про вчинення позивачем прогулу без поважних причин не спростовують.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені

в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 17 серпня 2021 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд

в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року

у справі № 6-3048цс15, від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що розпорядженням селищного голови Підгороднянської селищної ради ОСОБА_1 прийнята на посаду головного бухгалтера Підгороднянської селищної ради з 14 вересня 2020 року.

Первомайська міська рада прийняла рішення від 10 грудня 2020 року № 2 «Про початок реорганізації Підгороднянської селищної ради, Чаусянської сільської ради, Кінецьпільської сільської ради, Грушівської сільської ради та Кам`янобалківської сільської ради шляхом приєднання до Первомайської міської ради».

Рішенням Первомайської міської ради від 15 грудня 2020 року № 6 внесено зміни до вказаного рішення та введено до складу комісії з реорганізації головних бухгалтерів приєднаних рад, у тому числі і ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу комісії з реорганізації Підгороднянської селищної ради, Чаусянської сільської ради, Кінецьпільської сільської ради, Грушівської сільської ради та Кам`янобалківської сільської ради від 16 грудня 2020 року № 1

ОСОБА_1 надано право другого підпису фінансових документів.

Розпорядженням Первомайського міського голови від 18 лютого 2021 року

№ 82-рк з 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера Підгороднянської селищної ради за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується доповідною запискою старости Підгороднянського старостинського округу Первомайської територіальної громади Павленко О., згідно з якою ОСОБА_1 25 січня 2021 року на своє робоче місце протягом робочого часу не з`явилась, надати відповідні пояснення відмовилась. Оскільки подібні випадки порушень були 26 січня 2021 року, староста просила вжити відповідних заходів.

Згідно з актом про відсутність на робочому місці від 27 січня 2021 року, складеним комісією у складі голови Рябченко В., членів комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , зафіксовано факт того, що 27 січня 2021 року о 09:30, 13:00, 14:00 год і до кінця робочого дня ОСОБА_1 не з`явилась на робочому місці, загальна відсутність на робочому місці становила 8 год. ОСОБА_1 під час телефонної розмови причини своєї відсутності на роботі не пояснила. Крім того, під час розмови їй було запропоновано прибути до виконавчого комітету Первомайської міської ради для надання відповідних пояснень.

27 січня 2021 року о 14:30 ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення з приводу відсутності її на робочому місці 27 січня 2021 року у період

з 09:30 до 17:00. Проте позивач відмовилась надавати такі пояснення, про що складено відповідний акт.

Позиція Верховного Суду

У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений

у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Аналіз пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то касаційне провадження закривається.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».

У справі, що переглядається, позивач звернулась із позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної шкоди. Зазначала, що її протиправно звільнили на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, оскільки прогулу вона не вчиняла. Встановлені фактичні обставини:позивач не вийшла на роботу (здійснила прогул) без поважних причин, за що її було звільнено відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

У справі № 755/30971/14 (постанова Верховного Суду України від 25 травня

2016 року № 6-3048цс15) позивач звернулась із позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Її було звільнено

з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Посилаючись на те, що звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, не було враховано її переважне право на залишення на роботі, не запропоновано їй іншу роботу, позивачка просила задовольнити позов. Встановлені фактичні обставини:мало місце скорочення кількості працівників, позивач була попереджена про наступне вивільнення, позивача звільнено на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

У справі № 660/368/14-ц (постанова Верховного Суду України від 01 квітня

2015 року № 6-40цс15) позивач звернулась з позовом про визнання незаконним

і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що звільнення відбулось із порушенням законодавства, зокрема: рішення про скорочення штату прийнято неуповноваженою особою; районний методичний кабінет було реорганізовано у комунальну установу; пропозиція перейти на вакантну посаду методиста районного центру дитячої творчості була зроблена не одночасно з попередженням про звільнення, як це передбачено частиною третьою статті 49-2 КЗпП України. Встановлені фактичні обставини: наказом начальника відділу освіти районної державної адміністрації внесено зміни до штатних розписів відділу освіти та скорочено, у тому числі, посаду завідувача районного методичного кабінету; позивача повідомлено про можливе скорочення; надалі позивача звільнено з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Таким чином, висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, від

01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, на які посилалася особа у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховний Суд встановив, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду України та на які посилалась особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, касаційне провадження у справі належить закрити.

Керуючись статтями 260, 396, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 484/945/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2021 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар