Справа № 200/270/19
Провадження № 2-о/932//21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.01.2019 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його вітчим - ОСОБА_3 , після його смерті залишилась спадщина - частина квартири АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 20.09.2007 року згідно з розпорядженням №2/900-07 від 20.09.2007 року. У листопаді 2018 року він звернувся до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, 23.11.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що він не являється спадкоємцем за законом, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт його родинних відносин з ОСОБА_3 . Його мати ОСОБА_4 11.01.1980 року уклала шлюб з ОСОБА_3 і він з матір`ю та вітчимом стали проживати разом у квартирі АДРЕСА_1 , в якій вони були зареєстровані, і сімейні стосунки між ним та спадкодавцем виникли приблизно з січня 1980 року, тобто саме тоді, коли його мати уклала шлюб із спадкодавцем. 20.09.2007 року була здійснена приватизація цієї квартири, в результаті чого вона квартира стала належати їм на праві спільної часткової власності, в тому числі ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що у вказаній квартирі він фактично проживає безперервно з 1978 року та є останнім із співвласників, хто залишився в ній зареєстрованим. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5 і спадкодавець на день смерті був самотнім чоловіком, після смерті матері він з вітчимом продовжили проживати у вказаній квартирі. Коли вітчим захворів, він особисто здійснював догляд за ним, допомагав йому у побуті, після його смерті займався організацією його поховання, йому було на руки видано лікарське свідоцтво про смерть №488 від 05.07.2018 року, на підставі якого він здійснював оформлення документів для поховання та отримання допомоги на поховання, а також реєстрацію в органах реєстрації актів цивільного стану факту спадкодавця ОСОБА_3 . Зазначив, що встановлення даного факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно для реалізації його права на спадщину.

Посилаючись на зазначене, заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1980 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2019 року суддю Женеску Е.В. було визначено для розгляду даної справи.

Ухвалою судді від 11.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалами суду від 17.10.2019 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , витребувано з Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 30.03.2020 року № 132 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2020 року суддя Сліщенко Ю.Г. був визначений для розгляду даної справи.

Ухвалою від 02.04.2020 року суддею прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 01.12.2020 року № 460 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою від 01.12.2020 року суддею прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року витребувано з Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві, та просив їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заяви.

Представник Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в наданому суду листі просив розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши заявника, заінтересовану особу, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, перелік яких зазначено у ч.1 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.2 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як зазначено в п.21 даної постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які

проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно

проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї,

тощо.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено в судовому засіданні, мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 11.01.1980 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим вона змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу його матері серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_5 та вітчим заявника - ОСОБА_3 стали проживати разом у квартирі АДРЕСА_1 , в якій вони були зареєстровані

20.09.2007 року була здійснена приватизація цієї квартири АДРЕСА_1 , в результаті чого ця квартира стала належати на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , його матері ОСОБА_5 , вітчиму - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке видано Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 20.09.2007 року згідно з розпорядженням №2/900-07 від 20.09.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті матері заявника він з вітчимом ОСОБА_3 продовжили проживати у вказаній квартирі АДРЕСА_1 , однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, несли спільні витрати на утримання житла, його ремонт. Коли ОСОБА_3 захворів, заявник особисто здійснював догляд за ним, допомагав йому у побуті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 займався організацією його поховання, йому було на руки видано лікарське свідоцтво про смерть №488 від 05.07.2018 року, на підставі якого він здійснював оформлення документів для поховання та отримання допомоги на поховання, а також реєстрацію в органах реєстрації актів цивільного стану факту смерті ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності частини квартири АДРЕСА_1 .

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

10.11.2018 року завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 є: 1/3 частини її син ОСОБА_1 , 1/3 частини - її донька ОСОБА_2 , 1/3 частини - її чоловік ОСОБА_3 , спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/6 частини вищевказаної квартири.

Постановою завідувачої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 23.11.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що він не являється спадкоємцем за законом, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт його родинних відносин з ОСОБА_3 .

Суд вважає встановленим факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1980 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і цей факт підтверджується:

- Актом про фактичне проживання особи за місцем реєстрації від 28.11.2018 року, складеним головою ОСМБ «Тополя 3 будинок 1» за участю сусідів заявника;

- Довідкою № 12899 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.08.2018 року, виданій Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, з якої вбачається наявність реєстрації заявника за адресою АДРЕСА_2 , з 28.04.1976 року;

- копією спадкової справи №441/2018, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої на ухвалу суду Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, відповідно до якої лише ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою від 15.08.2018 року про отримання спадщини після смерті ОСОБА_9 ;

- поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що з ОСОБА_1 вони проживають в одному під`їзді з 1978 року, їм відомо, що він з часу одруження його матері проживав з нею та вітчимом ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 однією сім`єю. Після смерті матері ОСОБА_1 продовжив проживати з вітчимом ОСОБА_3 однією сім`єю в квартирі за вказаною адресою до самої смерті ОСОБА_3 .

Встановлено, що встановлення даного факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно для реалізації ОСОБА_1 його права на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1980 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому вимоги заяви підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,10, 259, 263-265, 315, 318 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1980 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева