АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2021 року

м. Чернівці

справа № 725/5396/14-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 липня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Войтун О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У липні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів N 725/5396/14-ц від 27 липня 2015 року, виданих на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року у справі N 725/5396/14-ц у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

На обґрунтування заяви вказав, що 14 травня 2015 року Першотравневим районним судом міста Чернівці було ухвалено рішення, яким вищевказаний позов ОСОБА_4 було задоволено частково та виселено ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 , без надання їм іншого жилого приміщення.

6 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого останній набув права власності на зазначену квартиру.

На підставі виданих судом виконавчих листів щодо вищевказаних відповідачів були відкриті виконавчі провадження № 48262139, № 48262509 та 48261750 від 27 липня 2015 року.

4 березня 2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сарахманом П.М., були винесені постанови про повернення вищевказаних виконавчих документів стягувачу.

На звернення заявника до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), йому була надана відповідь про те, що зазначені виконавчі листи № 725/5396/14-ц від 15 липня 2015 року було направлено попередньому власнику майна ОСОБА_4 . До Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці виконавчі листи не поверталися, ОСОБА_4 дані виконавчі листи отримано не було.

З урахуванням наведеного, просив замінити сторону виконавчого провадження стягувача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_1 та видати дублікати виконавчих листів.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому листі на кожного із боржників по виконанню виконавчого листа N 725/5396/14-ц від 27 липня 2015 року, виданого на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року у справі N 725/5396/14-ц.

Постановлено видати дублікат виконавчого листа 725/5396/14-ц на кожного із боржників, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 14 травня 2015 року у справі N 725/5396/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу N6067 від 6 грудня 2017 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , підтверджується факт заміни стягувача у виконавчих листах (на кожного із божників) N 725/5396/14-ц від 15 липня 2015 року.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Враховуючи те, що виконавчі листи постановами державного виконавця повернуто попередньому стягувачу, яка їх не отримала та не передала їх правонаступнику ОСОБА_1 , а отже вони втрачені, що в подальшому позбавляє останнього можливості звернути до виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу стягувачу дублікату виконавчого листа на кожного із боржників.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Однак жодних матеріальних правовідносин або встановлених судом правовідносин між ОСОБА_2 та заявником немає.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші сторони відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року у справі № 725/5396/14-ц позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права користування вказаною квартирою та виселено їх без надання їм іншого жилого приміщення.

Рішення набрало законної сили та станом на дату звернення із даною заявою не виконано.

6 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір N 6067 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.202-205 т.2).

На підставі виданих судом виконавчих листів № 725/5396/14-ц від 15 липня 2015 року щодо вищевказаних осіб заступником начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції 27 липня 2015 року були відкриті виконавчі провадження N 48262139, № 48262509 та 48261750 (а.с.230-232 т.1)

4 березня 2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сарахманом П.М., були винесені постанови про повернення вищевказаних виконавчих документів стягувачу (а.с. 186-188 т.2).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що оскільки жодних матеріальних правовідносин або встановлених судом правовідносин між ОСОБА_2 та заявником ОСОБА_1 немає, відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року у справі N 725/5396/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача ОСОБА_4 у виконавчих листах №725/5396/14-ц від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виданих на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року у справі № 725/5396/14-ц на її правонаступника ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, спір, який був вирішений судом першої інстанції, стосувався саме відносин щодо захисту права власності на квартиру та не був нерозривно пов`язаний з особою позивачки ОСОБА_4 , а тому спірні правовідносини допускають правонаступництво, а, отже, зміна власника квартири АДРЕСА_1 , тягне за собою заміну сторони у правовідношенні щодо виконання вищевказаного рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 травня 2015 року про виселення ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вказаної квартири.

Першотравневий районний суд міста Чернівці виходив виключно із засад захисту прав ОСОБА_1 як власника спірної квартири, спір, який був вирішений судом, стосувався саме захисту права власності та не був нерозривно пов`язаний з особою власника (позивача ОСОБА_4 ).

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 2-1417/10 та від 03 липня 2019 року у справі № 462/1418/10.

Щодо вимог про видачу дублікатів виконавчих документів

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Як вбачається з наявного в матеріалах листа Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) № 27205/6 від 29 червня 2021 року, вказані виконавчі листи після винесення державним виконавцем постанови про їх повернення від 4 березня 2021 року, були направлені рекомендованим листом за адресою місця реєстрації стягувача ОСОБА_4 . Вказане відправлення було вручено ОСОБА_4 30 квітня 2021 року.

Доказів того, що ОСОБА_4 передавала ОСОБА_1 , як її правонаступнику, вказані оригінали виконавчих листів, матеріали справи не містять, що свідчить про втрату таких виконавчих документів.

Окрім того, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

До аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Пунктом 5 Перехідних положень Закону встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи вищенаведені норми права, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у даній справі спливає через три роки з моменту винесення державним виконавцем постанов від 4 березня 2021 року про повернення таких виконавчих документів, а саме 4 березня 2024 року, що свідчить про те, що строк давності для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання для стягувача ОСОБА_1 не сплив.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові 22 травня 2019 року у справі № 667/4897/13-ц.

Встановивши, що оригінали вказаних виконавчих листів втрачено, судове рішення, на підставі якого його видано, не виконано, стягувачем не пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для видачі дублікатів таких виконавчих листів.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті заяви під час ухвалення судового рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеної заяви.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 4 жовтня 2021 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк