ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 644/8555/19

провадження № 22ц/818/4977/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В. Б.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2020 року в складі судді Матвієвської Г.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що з 17 липня 2015 року вона та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що з квітня 2019 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться та наразі їхня сім`я існує формально.

Вказала, що їхня дочка проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач нерегулярно та у незначному розмірі надає їй матеріальну допомогу на утримання дочки, чим ставить її у скрутне матеріальне становище.

Посилалася на те, що наразі вона не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. Інших джерел доходу і грошових заощаджень у неї немає.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2020 року, в якому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року виправлено описку, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 21 жовтня 2019 року та до досягнення малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, у позові -відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини за судовим наказом у справі № 644/8556/19 від 19 листопада 2019 року в розмірі ј частини його заробітку до досягнення нею повноліття, але на утримання дружини - матеріальної можливості немає. Він проживає разом з батьком та братом, за яким здійснює нагляд, оскільки той страждає на бронхіальну астму 2 ступеня середньої тяжкості. Крім того, він хворіє на калікоектазію і не може фізично працювати правою рукою. Постійного заробітку він немає. Колишня дружина має постійну роботу і отримує заробітну плату.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, заочне рішення суду залишити без змін.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка не працює та здійснює догляд за дитиною сторін до досягнення нею трирічного віку. Отже, вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка. Доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 17 липня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3, 4).

Разом з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 надав довідку про те, що він зареєстрований та проживає разом із батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Як вбачається з дослідження № 14751 від 19 січня 2016 року Харківської міської лікарні № 3 ОСОБА_2 страждає на калікоектазію (а.с.45).

Із довідки Харківської міської лікарні № 3 від 10 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_7 перебуває під наглядом на «Д» обліку з діагнозом бронхіальна астма ІІ ступеню середньої важкості (а.с.46).

Як вбачається з виписки з історії хвороби № 93749 від 21 березня 2018 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: посттравматична згинальна контрактура правого ліктьового суглоба, незрощений після МОС гвинтом перелом внутрішнього виростка правої плечової кістки (а.с.47).

ОСОБА_2 також надано копії квитанцій про сплату ним грошових коштів аліментів (на дитину) за виконавчим провадженням № 61071596. Зокрема, 09 грудня 2020 року в розмірі 20 000,00 грн, 21 січня 2020 року - 7200,00 грн, 19 лютого 2020 року - 2500,00 грн, 15 червня 2020 року - 2400,00 грн, 23 вересня 2020 року 2500,00 грн, 04 грудня 2020 року 2400,00 грн, 11 серпня 2020 року 2500,00 грн, 03 листопада 2020 року 2400,00 грн, 16 липня 2020 року 3000,00 грн, 12 травня 2020 року 2400,00 грн, 06 квітня 2020 року 3000,00 грн, 17 березня 2020 року 2400,00 грн, 16 жовтня 2020 року 2400,00 грн (а.с.48-51).

Положеннями статей 75, 80, 84 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і у разі розірвання шлюбу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно застосував наведені вище положення СК України, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Як вбачається з матеріалів справи дочка проживає разом з позивачкою. ОСОБА_2 є працездатною особою. Доказів того, що він не може за станом здоров`я працювати матеріали справи не містять. На обліку по безробіттю відповідач не перебуває. Інших утриманців, крім дочки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з січня 2020 року він сплачує аліменти, немає. Суми, які він сплачував на утримання дочки, свідчать про те, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу колишній дружині саме в тому розмірі, який визначено судом.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дружину відповідає обставинам справи, а доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на дружину є безпідставними, оскільки не підтверджені належними і допустимим доказами. Відповідач не довів того, що у нього відсутня можливість надавати таку допомогу у визначеному позивачкою розмірі. Будь-яких доказів щодо розміру свого доходу відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції. Разом з тим слід звернути увагу на те, що з 14 жовтня 2020 року за оскаржуваним судовим рішенням припинено стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки дитині виповнилося три роки.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочне рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2021 року.