Справа № 697/2013/21
№ пров. 2-з/697/34/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Євтушенко Б.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2021 позивач ОСОБА_1 в особі адвоката Бовшика М.Ю. звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суд від 08.10.2021 даний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

До позовної заяви додано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі виконавчого напису, вчиненого 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрованого на номером 4938, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

У заяві про забезпечення позову міститься клопотання про про звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 та постанову ВП ВС від 21.03.2018 №761/24881/16-ц.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання представника заявника на постанову Великої палати Верховного суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц не можуть бути взяті до уваги, оскільки у вказаній справі предметом позову було захист прав споживача фінансових послуг, а саме: стягнення з відповідача майнової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим заявника було звільнено від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як споживача. Предметом даного позову є визнання виконавчого напису про стягнення із позивача грошових коштів за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, тобто у зазначених правовідносинах позивач не є споживачем, а виступає як боржник за виконавчим написом.

Позивач не зазначає жодних доводів та доказів того на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягає порушення прав позивача як споживача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору задоволенню не підлягає

Дана позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №638/6060/18

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк-Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б . В . Євтушенко