Справа № 226/1941/21

Провадження № 2/226/647/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Новикової К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказала, що 11.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконаче провадження №64778686 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотірального округу Баршацьким І.В. №6871 від 28.01.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості в сумі 24945,80 грн., про що вона дізналася в червні 2021 при отриманні заробітної плати, з якої на погашення боргу було відраховано 20%. 25.06.2021 на її вимогу нею була отримана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчих проваджень, за допомогою якого вона ознайомилася з виконавчим написом та документами, наданими нотаріусу для його вчинення. Та, окрім того, дізналася, що приватного нотаріуса Баршацького І.В. вищою кваліфікаційною комісією нотаріату від 05.04.2021 було позбавлено свідоцтва на зайняття нотаріальною діяльністю.

Вважаючи, що виконавчий напис є незаконним, так як у кредитних правовідносинах з ТОВ «Фінансова компанія «Верона» вона ніколи не перебувала, в чому нотаріус не пересвідчився, оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору не витребував, в безспірності заборгованості не впевнився і вчинив виконавчий напис з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та на підставі нечинного п.2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 і без врахування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3000грн.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, клопотань про розгляд справи за їх участю не надали. Відповідач своїх заперечень проти позову не надав, правом на відзив не скористався. Треті особи своїх позицій щодо виниклого спору не висловили. З огляду на зазначене суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

З доданих позивачкою до позову документів вбачається, що 21.04.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Верона» укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (оферта) №441090 (а.с.13-18). Згідно з умовами Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Верона» надало позичальнику ОСОБА_1 позику в сумі 3600 грн. Строк, на який надається позика, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього Договору та перерахування коштів, а саме: з 21.04.2019 по 19.05.2019 включно. Проценти за користування позикою нараховується на суму позики, а в разі часткового погашення на неповну частину в розмірі 1,90 % від суми позики в день, що на рік становить 693,5% від суми позики (реальна річна процентна ставка).

28.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим №6871 про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості за кредитним договором №441090 від 21.04.2019, укладеним між позивачем і ТОВ «Українські Фінансові Операції», в сумі 24445,80 грн, нарахованої за період з 20.05.2019 по 19.01.2021, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3600 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 1983,60 грн та строкової заборгованості за пенями за період з 20.05.2019 по 12.03.2020 в розмірі 18862,20 грн. (а.с. 22).

11.03.2021 за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було відкрито виконавче провадження № 64778686 (а.с.10).

15.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.31).

З довідки про доходи вбачається, що з ОСОБА_1 , яка працює в ТОВ «МК М`ясний» у травні 2021 року здійснені відрахування по виконавчому листу в сумі 1086,75 грн (а.с.32).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000647 03.06.2019 до Мирноградського ВП надійшла інформація з Департаменту Кіберполіції про те, що від ОСОБА_1 була прийнята заява про заволодіння невідомими особами, які представились робітниками мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », її особистими даними. Після чого на неї був оформлений кредит. Відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР 04.06.2021 за №0000647 за правовою кваліфікацією ст.190 ч.1 КК України (а.с.28).

За загальним правилом, встановленим статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 28.01.2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172.

Постановою Кабінету Міністрів №662 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанова КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону.

Згідно п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Верона» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Верона», тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

При цьому суд також звертає увагу на ненадання відповідачем суду достатніх доказів забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є слушними і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання витрат на правову допомогу, суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про сплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Будь-якого документального підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги позивачем суду не надано, отже вказана вимога задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1362 грн, так як позивачка на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем за реєстровим номером 6871 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованості за кредитним договором № 441090 від 21.04.2019 за період з 20 травня 2019 року по 19 січня 2021 року в розмірі 24445,80 грн та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн, а всього 24945,80 грн.

В задоволенні вимог позивачки ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» на її користь правової допомоги в розмірі 3000грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» на користь держави судовий збір в сумі 1362 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка