Провадження № 2-з/761/1924/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про оскарження рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про оскарження рішення.

У своїй заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Київській міській раді та її виконавчим органам, зокрема Департаменту земельних ресурсів вчиняти будь-які дії спрямовані на поділ, об`єднання, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :62:012:0093.

Заява вмотивована тим, що до Шевченківського районного суду м. Києва буде подана (готується) позовна заява немайнового характеру від ОСОБА_1 до Київської міської ради щодо оскарження рішення Київської міської ради № 1553/1594 від 24.06.2021 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року № 584».

Заявник зазначає, що ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 910/13731/21 від 27.08.2021 року було відмовлено у прийняті до розгляду заяви про забезпечення позову (до подання позовної заяви) від ОСОБА_1 до Київської міської ради щодо оскарження рішення Київської міської ради № 1553/1594 від 24.06.2021 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року № 584».

По суті справи вказує, що рішенням Київради № 136/6187 від 20.11.2018 року позивачу було передано в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,3631 га (кадастровий номер :62:012:0093) для експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на АДРЕСА_1 .

Пунктами 2, 4, 5 Рішення про передачу в оренду земельної ділянки від 20.11.2018 року № 136/6187 було встановлено:

«2. Передати громадянину ОСОБА_1 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,3631 га (кадастровий номер :62:012:0093, витяг і Державного земельного кадастру про земельну ділянку ,%ИВ-016) для експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (договір купівлі-продажу від 14.04.2014 № 1226).

4. Попередити землекористувача, то використання землі не за цільовим призначенням тягне за собою припинення права користування нею відповідно до вимог статей 1441, 143 Земельного кодексу України

5. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування.».

На підставі Рішення про передачу в оренду земельної ділянки, 01.03.2019 року між позивачем та Київрадою було укладено договір оренди земельної ділянки (від 01.03.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 584) площею 0,3631 га (кадастровий номер :62:012:0093) для експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на АДРЕСА_1 на підставі рішення Київради № 136/6187 від 20.11.2018 року.

В подальшому. Київською міською радою було прийнято рішення № 1553/1594 від 24.06.2021 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року № 584».

Позивач готує позовну заяву немайнового характеру щодо визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради № 1553/1594 від 24.06.2021 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року № 584» з підстав невідповідності зазначеного рішення вимогам Закону.

Щодо необхідності застосування заходів забезпечення до подачі позовної заяви заявник зауважує, що відповідач, як власник земельної ділянки з кадастровим номером :62:012:0093 може здійснити її поділ до моменту вирішення справи по суті.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Разом з тим, наявність самого по собі наміру звернутися з відповідним позовом не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Досліджуючи матеріали вбачається, що заявником у заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви не наведено мотивів, яким чином невжиття заходу забезпечення позову, який він просить застосувати, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову з яким він має намір звернутися до суду.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що заявником не аргументовано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову шляхом заборони Київській міській раді та її виконавчим органам, зокрема Департаменту земельних ресурсів вчиняти будь-які дії спрямовані на поділ, об`єднання, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :62:012:0093, та не надано доказів щодо реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, те, що заявником не наведено обставин та мотивів, яким чином невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150,153,259-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про оскарження рішення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Київська міська рада, адреса місцезнаходження - 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.36, ,

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), адреса місцезнаходження - 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 32-а, .

Суддя: