Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/547/21

Провадження №2/377/339/21

07 жовтня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання - Гуміної В.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

У С ТА Н О В И В:

08 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить визнати виконавчий напис, вчинений 25 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 28827, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», заборгованості у розмірі 8200 гривень таким, що не підлягає виконанню..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64917744 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 8200 гривень на підставі виконавчого напису № 28827, виданого 25.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., в якому зазначено, що стягнення заборгованості з позивача було здійснено за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги за № С-ГК-220221-1 від 22.02.2021 року є ТОВ «ФК «СОНАТІ». Стягнення заборгованості провадиться за період з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року. Сума заборгованості становить 7200 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5200 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України « Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача ( 1000 гривень виходячи з розрахунку 8200 гривень - 7200 гривень). Загальна сума заборгованості боржника становить 8200 гривень. Нотаріус вчинив виконавчий напис 25.02.2021 року всупереч вимогам п.3.8 Договору фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, яким передбачено, що проценти (плата за користування кредитом) нараховується 100 діб від дати укладення договору, після чого нарахування відсотків припиняється. Відповідно до п.2.1 Договору строк його дії становить 30 днів, з 03.08.2020 року по 02.09.2020 року включно. Сотий день з моменту укладення Договору припадає на 11 листопада 2020 року, а тому стягнення процентів за період з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року суперечить умовам договору. Вищевикладені обставини дають підстави для висновку, що кредитор нарахував відсотки з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року протиправно, чим порушив ст.526 ЦК України та ч.1 ст.610 ЦК України, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не звернув увагу на неправомірність вимог стягувача. Крім того, стягнута сума заборгованості у розмірі 7200 гривень суперечить п. 5.4 Договору, відповідно до якого у разі якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань, не може перевищувати розміру подвійної суми одержаного споживачем за таким договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Оскільки сума кредиту становить 2000 гривень, тому кредитору заборонено стягувати більше подвійної суми одержаного кредиту (2000 гривень х 2= 4000 гривень). У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості провадиться за період з 22.02.2021 року по 25.05.2021 року ( тобто за 3 дні) та нарахована прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5200 гривень. Але сума заборгованості у разі застосування максимальної відсоткової ставки за користування кредитом, передбаченої п. 3.3.3 Договору за три дні склала би суму 132 гривні, виходячи з розрахунку 2000 гривень х 2,20 % = 44 гривні в день х 3 дні, в той час як відповідач нарахував за 3 дні заборгованість по несплаченим відсоткам у розмірі 5200 гривень. Нотаріус вчинив виконавчий напис 25.02.2021 року, а тому нарахування відсотків у розмірі 5200 гривень з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року є безпідставним. Також відсутні відомості про виписку по рахунку за кредитним договором відповідно до ст.9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», в якій зазначено про розмір виданих грошових коштів, строки та суми погашення за тілом і відсотків та докази укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем в порядку, передбаченому п.6 Договору та відповідно до Закону України « Про електронну комерцію». Тому позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса і тому така сума не має ознак безспірності. Підпунктами 3.2 пункту 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року №296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів ( далі -Перелік), затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині доповнення переліку після Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинено на договорі, який не посвідчено нотаріально, та при вчиненні нотаріальної дії нотаріус посилався на норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, які на той час були нечинними.

Ухвалою судді від 10 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в викликом сторін та призначено судовий розгляд на 07 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді від 10 вересня 2021року задоволено заяву про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою, та зупинене стягнення у виконавчому провадженні № 64917744, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Єфіменком Д.О. на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріуса № 28827, виданого 25.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.

27 вересня 2021 року через канцелярію суду від представника відповідача за довіреністю надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до укладеного Договору № 001/20/086153 від 03.08.2020 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ОСОБА_1 , позивач отримав кредит у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку, емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». 22.01.2021 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № С-ГК-220221-1, за яким право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором №001/20/086153 від 03.08.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «СОНАТІ». Відповідач надіслав Вимогу від 24.02.2021 року та набув усіх прав та обов`язків по договору. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» дія даного закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://globalcredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор 5462 направлявся позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_1 03.08.2020року, який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачем 03.08.2020 року, об 11 годині 51 хвилину 41 секунду, шляхом введення одноразового ідентифікатора 5462 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет https://globalcredit.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «КБ «Приватбанк». Таким чином, між позивачем та кредитором було укладено кредитний договір в електронній формі з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав кредит 03.08.2020 року у сумі 2000 гривень шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача за № НОМЕР_2 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п. 3.2 кредитного договору кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з п. 3.3.2 кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 2.1 кредитного договору, позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,00 % від суми несвоєчасно поверненого кредиту за кожен день користування кредиту понад встановлений строк. Процента ставка за користування кредитними коштами, вказана в п.3.3 кредитного договору, не змінювалась. Позивач вимоги умов договору не виконав, а тому на підставі ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» відповідач подав до приватного нотаріуса заяву про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Станом на 22.09.2021 року заборгованість за Договором №001/20/086153 від 03.08.2020 року складає 8200 гривень, а саме: 2000 гривень - прострочена заборгованість за кредитом, 5200 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1000 гривень - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису. Посилається також на постанови Верховного Суду у справах: №569/8884/17 від 14.08.2019 року, № 6-887цс17 від 05.07.2017 року, № 916/3006/17 від 02.07.2019 року, №137/1666/16-ц від 27.03.2019 року та зазначає, що сума заборгованості під час вчинення виконавчого напису була безспірною, а дії щодо стягнення заборгованості на підстави виконавчого напису правомірними. Оскільки позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, то виконавчий напис є таким, що підлягає виконанню.

07 жовтня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, обґрунтовуючи тими самими доводами, на які послався у позовній заяві.

У призначене судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання позивача, в якому він просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданому відзиві представник відповідача зазначив про розгляд справи без його участі.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Пояснення по суті позовних вимог до суду не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № С-ГК-220221-1, відповідно до п. п. 1.1-1.2 якого, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами ( а.с.55-58).

З Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимог № С-ГК-220221-1 від 22 лютого 2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло права вимоги за кредитним договором №001/20/086153 від 03.08.2020 року, боржник ОСОБА_1 (а.с.59).

Як видно із копії платіжного доручення № 167 від 02.03.2021 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» перерахувало на рахунок ТОВ «Глобал Кредит» 21800,18 гривень плати за відступлення прав вимоги, згідно з Договором відступлення прав вимоги № С-ГК-220221-1 від 22.02.2021 року (а.с. 60).

На адресу позивача ОСОБА_1 ТОВ «ФК «СОНАТІ» було направлено повідомлення від 24.02.2021 року за № 1653889 про наявність у нього заборгованості в розмірі 7200 гривень за кредитним договором № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, прийняття ТОВ «Глобал Кредит» рішення про відступлення прав вимоги заборгованості ТОВ «ФК «СОНАТІ» та про те, що після спливу 7 календарних днів з дати направлення повідомлення буде вчинено виконавчий напис нотаріуса або звернення з позовом до суду, про що свідчить повідомлення та список № 309 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів без дати, серед яких значиться і ОСОБА_1 , на адресу якого відправлено рекомендований лист №017, копії яких додані до відзиву та долучені до матеріалів справи (а.с.61,63,64).

25 лютого 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» Бондар Т.В. звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з заявою за вих.№1653889, в якій просив вчинити виконавчий напис для стягнення заборгованості у розмірі 7200 гривень на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ» з боржника ОСОБА_1 на підставі Договору фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором уступки права вимоги № С-ГК-220221-1 від 22 лютого 2021 року є ТОВ «ФК «СОНАТІ», в зв`язку з порушенням останнім положень вищезазначеного договору щодо сплати заборгованості. Розмір зобов`язань за договором становить 7200,00 гривень, з яких : заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 5200,00 гривень. Станом на 25.02.2021 року взяті в борг грошові кошти стягувачу не повернуто. Додатками до заяви зазначені: Договір фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «ФК «СОНАТІ» (а.с.102).

Як зазначено у виписці з особового рахунка за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «СОНАТІ» станом на 25.02.2021 року (включно) складає 7200,00 гривень, зокрема: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 5200,00 гривень. Станом на 25.02.2021 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» повідомляє, що заборгованість за договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року не погашена. Сума операції (за дебетом або кредитом відповідно): сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку: сума вихідного залишку за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року становить в загальній сумі 7200,00 гривень та складається з: 2000,00 гривень простроченого тіла та 5200,00 гривень прострочених процентів ( а.с.103).

25 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28827, згідно з яким на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , який є боржником за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит», ідентифікаційний код юридичної особи 38266014, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № С-ГК-220221-1 від 22 лютого 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», ідентифікаційний код юридичної особи 43518172. Строк платежу за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.202 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року. Сума заборгованості становить 7200,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5200,00 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 8200,00 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили 25 лютого 2021 року (а.с.9, 99).

22 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Денисом Олеговичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 64917744 та винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди (а.с.12-13,79-85).

06 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Денисом Олеговичем в рамках виконавчого провадження № 64917744, було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 20 вересня 2021 року на виконання вимог ухвали Славутицького міського суду Київської області від 10 вересня 2021 року про забезпечення позову зупинене вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 28827, виданого 25.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (а.с.32, 86-87, 88-89).

Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За змістом ч. 2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Аналізуючи доводи сторін суд виходить з такого.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність вимоги та вчинив виконавчий напис всупереч вимогам п.3.8 Договору фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року, яким передбачено, що проценти (плата за користування кредитом) нараховуються 100 діб від дати укладення договору, після чого нарахування відсотків припиняється; сума заборгованості, стягнута з позивача у розмірі 7200 гривень, протирічить п. 5.4 Договору, оскільки перевищує розмір подвійної суми одержаного споживачем за таким договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін, а оскільки сума кредиту становить 2000 гривень, тому кредитору заборонено стягувати більше подвійної суми одержаного кредиту. Крім того, позивач зазначив, що сума боргу стягується відповідно до виконавчого напису за три дні, а тому розмір відсотків за користування кредитом в розмірі 5200 гривень є спірним, оскільки, виходячи із максимальної відсоткової ставки за користування кредитом, передбаченої п. 3.3.3 Договору, сума за три дні склала би тільки 132 гривні, виходячи з розрахунку 2000 гривень х 2,20 % = 44 гривні в день х 3 дні. Крім того, позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено 25.02.2021 року, а тому нарахування відсотків в сумі 5200 гривень після закінчення кредитного договору за період з 22.02.2021 року по 25.02.2021 року є безпідставним, виконавчий напис вчинено на договорі, який не посвідчено нотаріально, та при вчиненні нотаріальної дії нотаріус посилався на норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, які на той час були не чинними.

Разом з тим, позивач вказує також на відсутність доказів укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем в порядку, передбаченому п.6 Договору фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року та відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис».

У відзиві на позовну заяві представник відповідача зазначає, що Договір фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://globalcredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».Одноразовий ідентифікатор 5462 направлявся позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_1 03.08.2020року, який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачем 03.08.2020 року о, 11 годині 51 хвилину 41 секунду шляхом введення одноразового ідентифікатора 5462 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет https://globalcredit.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «КБ «Приватбанк». Таким чином, між позивачем та кредитором було укладено кредитний договір в електронній формі з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

Зазначені доводи представника відповідача позивачем у відповіді на відзив не спростовані, сам факт укладення Договору фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року та отримання кредитних коштів позивач не заперечує.

У Договорі фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року, копія якого долучена до матеріалів справи, зазначено, що він укладений між ТОВ «Глобал Кредит» в особі генерального директора Восканяна М.В. та ОСОБА_1 , відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 2000 гривень на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути його на умовах, передбачених цим Договором ( а.с. 10-11,54, 97-98).

Згідно з п. 2.1. цього Договору, строк його дії становить 30 діб з 03 серпня 2020 року по 02 вересня 2020 року.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що в разі виконання позичальником зобов`язань у строк, передбачений п. 2.1. Договору, відсоткова ставка складає 0,01% за добу, що дорівнює 3,65% річних, 6,00 гривень. Процентна ставка є фіксованою та є незмінною протягом строку дії даного договору.

Відповідно до п. 3.3 цього Договору в разі виконання позичальником зобов`язань у строк, що відрізняється від планової дати погашення, зазначена у п.2.1 Договору відсоткова ставка розраховується наступним чином, а саме: за перші 30 календарних днів користування фінансовим кредитом відсоткова ставка становить 2.00; прострочення зобов`язань, починаючи з 1-го по 3-й календарний день - відсоткова ставка за користування фінансовим кредитом становить 2.00; прострочення зобов`язань, починаючи з 4-го по 100-й календарний день - відсоткова ставка за користування фінансовим кредитом становить 2.20. Крім того пеня становить 0.80 від залишку по тілу кредиту з першого дня після дати, вказаної в п.2.1 Договору та штрафні санкції 100 гривень одноразово на 4 день прострочення погашення кредиту від дати, указаної у п.2.1 Договору.

Пунктом 3.8 вказаного Договору передбачено, що проценти (плата за користування кредитом) нараховується 100 діб від дати укладення даного договору, що зазначений у п. 2.1 даного договору, після чого нарахування відсотків припиняється

Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в розмірі 7200,00 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5200,00 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Виходячи із того, що загальна сума, що підлягає стягненню - 8200,00 гривень, то за вчинення виконавчого напису нотаріусу, спліті підлягає сума - 1000,00 гривень. Також зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 22 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року, тобто фактично за 4 дні. Сума заборгованості за вказаний період становить 7200 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000 гривень, заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5200 гривень.

Враховуючи суму кредиту у розмірі 2000 гривень та розмір процентної ставки, передбаченої умовами Договору фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року ( п.3.2 та 3.3.), виникає обґрунтований сумнів, що вказана в оспорюваному виконавчому написі прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5200 гривень виникла саме в період ч з 22 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року, а також чи взагалі існувала вказана заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом в такому розмірі на період часу, що зазначений у виконавчому написі.

Крім того, в пункті 2.1 Договору зазначено, що кредит надається на 30 діб з 03.08.2020 року по 02.09.2020 року, а отже термін (дата) повернення кредиту 02.09.2020 року.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що проценти (плата за користування кредитом) нараховується 100 діб від дати укладення даного договору, що зазначений у п. 2.1 даного Договору, після чого нарахування відсотків припиняється. Виходячи із дати укладеного сторонами договору - 03.08.2021 року, 100 діб від дати укладення договору спливає саме 11 листопада 2020 року, а тому за умовами Договору, після зазначеної дати, нарахування відсотків припиняється.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом за період з 22 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року відбулося поза межами строку кредитування та строку, передбаченого п. 3.8 Договору про надання фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року.

Виходячи із зазначених обставин, суд вважає, що сума заборгованості за відсотками 5200 гривень, яка визначена до стягнення у виконавчому написі, є спірною.

Щодо доводів позивача про спірність суми заборгованості в розмірі 7200 гривень, тому що вона протирічить п. 5.4 Договору, оскільки перевищує розмір подвійної суми одержаного споживачем за таким Договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін, суд зазначає наступне.

На час виникнення спірних відносин відповідно до Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата складала 4723 грн.

Пунктом 5.4. Договору фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року визначено, що в разі, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Як вбачається з п.1.1 вказаного Договору розмір кредиту становить 2000 гривень, а тому відповідно до п.5.4 Договору сукупна сума платежів, які підлягають сплаті, в тому числі і інших платежів, до яких відносяться і відсотки за кредитом, не можуть перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, тобто 4000 гривень, тому суд погоджується з доводами позивача про те, що визначена до стягнення сума за договором у виконавчому написі у розмірі 7200 гривень суперечить п.5.4 Договору фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 гривень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом в сумі 7200 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною.

Суд також враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.. у виконавчому написі від 25 лютого 2021 року № 28827 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним.

В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Установлені обставини свідчать, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу Договір фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Виходячи з наведеного, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що сума заборгованості під час вчинення виконавчого напису була безспірною, а дії щодо стягнення заборгованості на підстави виконавчого напису правомірними, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Посилання представника відповідача в заперечення позовних вимог на постанови Верховного Суду у справах: № 569/8884/17 від 14.08.2019 року, № 6-887цс17 від 05.07.2017 року, № 916/3006/17 від 02.07.2019 року не спростовує висновків суду щодо спірності суми заборгованості позивача за кредитом, яка зазначена в оспорюваному виконавчому написі.

Крім того, у зазначених постановах Верховним Судом зроблені висновки у застосуванні норм матеріального права, які є аналогічні висновкам, до яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), які суд застосовує до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, зареєстрований в реєстрі за № 28827 від 25 лютого 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості за Договором фінансового кредиту №001/20/086153 від 03.08.2020 року у розмірі 7200 гривень та за вчинення виконавчого напису 1000 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Виходячи зі змісту ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 гривні, від сплати якого позивач звільнений відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258- 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчинений 25 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №28827, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості за Договором фінансового кредиту № 001/20/086153 від 03.08.2020 року у розмірі 7200 та за вчинення виконавчого напису 1000 гривень, всього на суму 8200 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» на користь держави судовий збір у розмірі 1362 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», , місцезнаходження: м. Київ, вулиця Раїси Окіпної, буд. 8, кв. 127.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Кирилівська, буд.172, оф. 65.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: м. Житомир, вулиця Велика Бердичівська, 35.

Повне рішення суду складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя Н. С. Бабич