Справа № 627/1139/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - Вовк Л. В.

з участю секретаря - Полешко О. С.,

представника позивача - Бондар М. В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : Акціонерне товариство «Харківгаз», та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист честі, гідності , ділової репутації та відшкодування моральної шкоди ,

у с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу з надання послуг з природного газу за період з жовтня 2015 року по грудень 2020 р. у розмірі 7993,66 грн., 3% річних в розмірі 736,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 1623,09 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Позов мотивований тим, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та розміщений на офіційному сайті Товариства. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг ТОВ «Харківгаз збут» за адресою : АДРЕСА_1 . Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо оплати послуг з газопостачання, утворилася вищевказана заборгованість за період з жовтня 2015 року по грудень 2020 р. у розмірі 7993,66 грн. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, нараховані 3% річних в розмірі 736,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 1623,09 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн .

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Харківгаз збут» з зустрічним позовом про захист честі , гідності , ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В уточненому зустрічному позові ОСОБА_1 зазначив , що жодних пропозицій про укладання договору від ТОВ «Харківгаз збут» не надходило , він не укладав з Товариством договір на постачання природного газу та не підписував заяву - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Оскільки , вказану заяву він не підписував, а її підписала інша особа , він звернувся до органів поліції , де відкрите , за його зверненням, кримінальне провадження за підроблення документа. На його думку , ТОВ «Харківгаз збут» неправомірно та безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості на надані послуги з газопостачання , внаслідок чого позивач за зустрічним позовом перебуває у постійному нервовому стані , він не може спокійно їсти та спати , внаслідок чого страждає його здоров`я. Він є депутатом Краснокутської селищної ради Харківської області , тому вказані дії позивача за первісним позовом шкодять його діловій репутації . Розмір моральної шкоди оцінив в сумі 85 000,00 грн. Просив захистити його честь, гідність , ділову репутацію , визнавши недоствірною та такою , що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності , честі та недорканості ділової репутації, інформацію , розповсюджену ТОВ «Харківгаз збут» про наявність заборгованості у ОСОБА_1 та зобов`язати ТОВ «Харківгаз збут» спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію та стягнути з відповідача за зустрічним позовом на його користь моральну шкоду в розмірі 85 000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позов , просить задовольнити , а зустрічний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідач за первісним позовом позов не визнав , просить відмовити , а зустрічний позов підтримав та просить задовольнити. У відзиві на первісний позов відповідач зазначив , що не укладав з позивачем договір на постачання природного газу та не підписував заяву - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам . Крім того , в 2015, 2016 роках ним була сплачена заборгованість на рахунки ТОВ «Харківгаз збут» за постачання природного газу , а в 2018 р. представниками ПАТ «Харківгаз» демонтовано лічильник газу для проведення експертизи , тому з будь-якими розрахунками позивача він не погоджується.

Представник третьої особи до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність, первісний позов підтримав , просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови №1588 від 21.05.2015 р. , та з 11.05.2017 р. , згідно постанови № 633 від 11.05.2017 р.

ТОВ «Харківгаз збут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області.

Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут».

ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 ( а.с. 9).

Як вбачається з довідки В`язівської сільської ради від 17.05.2016 р. та довідки Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 12.01.2021 року №7 , ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 . ( а.с.15, 21).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Краснокутського БТІ від 27.10.2005 року, власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 ( а.с.13).

З наданої ТОВ «Харківгаз збут» довідки про заборгованість за природний газ перед товариством вбачається , що ОСОБА_1 має заборгованість з послуг газопостачання за період з жовтня 2015 р. по грудень 2020 року у розмірі 7 993,66 грн, з січня 2018 року по грудень 2020 року - 3% річних в розмірі 736,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 1623,09 грн. (а.с. 4)

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі-Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Положеннями пункту 5 розділу І Правил визначено, що об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018).

За договором постачання природного газу, постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем, не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ.

З довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з жовтня 2015 р по грудень 2020 року позивачем нараховувалася щомісячно плата за спожитий природний газ, але відповідачем оплата не здійснювалася.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено прострочення оплати за послуги з газопостачання, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

З розрахунку, доданого до позовної заяви вбачається, що за період з жовтня 2015 року по грудень 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість з послуг газопостачання у розмірі 7 993,66 грн, а за період з січня 2018 року по грудень 2020 року - 3% річних в розмірі 736,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 1623,09 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Харківгаз збут».

Посилання відповідача ОСОБА_1 , що він не підписував заяву - приєднання до умов до договору постачання природного газу побутовим споживачам , не підтверджено належними доказами та не є підставою для відмови в позові, оскільки він користувався житлово-комунальними послугами та він не позбавляється обов`язку оплачувати надані йому послуги. Крім того , посилання відповідача , що у вказаній заяві невірно вказано номер будинку ( адреса об`єкта) куди постачається природний газ , також не є підставою для відмови в позові , оскільки інша інформація зазначена вірно.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі , гідності , ділової репутації та відшкодування моральної шкоди , суд зазначає наступне.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р. та розміщений на офіційному сайті Товариства.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання , фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви - приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил , що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Із довідки про заборгованість вбачається , що ОСОБА_1 нерегулярними сплатами , підписаним договором приєднання до умов Типового договору постачання природного газу , фактичним споживанням , підтвердив приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам , затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи , розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів , а також правові засади санкціонованого відбору природного газу газорозподільної системи .

Умови договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем.

Абзацами 2,3 п.4 Постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно- правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди , протиправність діяння її заподіювача , наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати , чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру , за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні , в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить , а також інші обставини , що мають значення для вирішення спору. Особа юридична звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе , що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п.9 Пленуму ВСУ , розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -

спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач за первісним позовом надав достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження позову , тому позов законний , обгрунтований і підлягає задоволенню , а заборгованість за природний газ - стягненню з відповідача на користь позивача . Зустрічний позов ОСОБА_1 суд вважає залишити без задоволення , оскільки доказів на підтвердження позову суду не надано . Позивачем ОСОБА_1 за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідача , які б знаходилася у причинно - наслідковому зв`язку з негативними наслідками для позивача.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивач за первісним позовом сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн, відповідно до платіжного доручення №264 від 21.12.2020 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 623, 625 ЦК України, ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Харківгаз», - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (61093, Україна , м. Харків , вул. Болбочана Петра , 54, п/р НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» , МФО 351823 , ) заборгованість з жовтня 2015 року по грудень 2020 року в сумі 7 993 ( сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн 66 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (61093, Україна , м. Харків , вул. Болбочана Петра , 54, п/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ) 3 % річних у сумі 736,02 грн , інфляційні втрати - 1623,09 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн , а всього 4461 (чотири тисячі чотириста шістдесят одна) грн 11 коп..

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист честі , гідності , ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст.354 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»: юридична адреса: вул. Петра Болбочана, 54, м. Харків, 61093, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Акціонерне товариство «Харківгаз», юридична адреса: вул. Безлюдівська, 1, м. Харків, 61109, .

Суддя Л. В. Вовк