Ухвала

01 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 569/16138/20

провадження № 61-15878ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Твердий Микола Кузьмович, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 30 грудня 2015 року між

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С. Й., зареєстрований у реєстрі за № 3743. Відповідно до висновку про ринкову вартість квартири від 29 грудня 2015 року вартість становить 99 382 грн. Ціна об`єкта є остаточною, відповідає бажанню і волевиявленню сторін, а сума оплати отримана продавцем від покупця до підписання договору. Сторони погодили факт взаємної домовленості щодо механізму проведення повного розрахунку за продану квартиру, а також вказали, що, однаково розуміючи значення, зміст та умови цієї угоди, її правові насліди, підтвердили дійсність намірів при її укладенні

та створення для себе певних юридичних наслідків, те, що вона не носить характеру мнимої чи удаваної угоди.

Посилаючись на те, що визначена вартість квартири суперечить ринковій

і є заниженою, а оспорюваний договір укладений під впливом обману, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений між

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 30 грудня 2015 року;

- застосувати наслідки недійсності правочину шляхом зобов`язання кожної зі сторін повернути в натурі іншій стороні все одержане на виконання правочину;

- скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на спірну квартиру.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня

2021 року (у складі судді Левчука О. В.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року

(у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Ковальчук Н. М., Шимківа С. С.) рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня

2021 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що наданий позивачем висновок експертного оціночно-будівельного дослідження за її заявою

від 15 вересня 2017 року не є висновком експерта у розумінні цивільного процесуального законодавства і не спростовує висновку про ринкову вартість квартири від 29 грудня 2015 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Схід-П Експерт» на замовлення самої ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири

від 30 грудня 2015 року порушує публічний порядок, зокрема, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина.

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в інтересах яких діє адвокат Твердий М. К., звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року, в якій заявники просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є вимоги як майнового

характеру - застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов`язання кожної зі сторін повернути в натурі іншій стороні все одержане на виконання правочину, так і немайнового характеру - визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а відтак, також є вимогою немайнового характеру.

Ціна позову майнового характеру становить 99 389 грн (вартість квартири при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу).

Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2021 року не перевищують двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа щодо вимог як майнового, так і немайнового характеру, є незначної складності, тому є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 31 серпня

2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Твердий М. К., про зупинення дії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 31 серпня

2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Твердий Микола Кузьмович,

на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 серпня

2021 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук