Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/645/21
Провадження № 2-о/499/39/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 жовтня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа МПП «Чайка» про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, відповідно до якої просив суд встановити юридичний факт припинення з 05.08.2021 року трудових відносин між ОСОБА_1 та МПП «Чайка» на підставі ст.38 КЗпП у зв`язку з неможливістю продовження роботи, а саме через працевлаштування на інше місце роботи.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначив, що з 04.03.2011 року він був переведений на посаду директора МПП «Чайка», де працює по даний час. Трудовий договір укладено на невизначений строк, факт укладання трудового договору підтверджується індивідуальним відомостями про застраховану особу за формою ОК-5. В травні 2021 року в нього виникла можливість працевлаштуватися на іншу, більш оплачувану роботу, однак для цього йому потрібно внести запис про звільнення з посади директора МПП «Чайка», оскільки відсутність такого запису позбавляє його можливості влаштуватися на іншу роботу, що порушує його право на працю.

Місце проживання засновника МПП «Чайка» заявнику невідоме, тому в липні 2021 року він написав заяву на звільнення за власним бажанням, яку надіслав рекомендованим листом на адресу засновки ОСОБА_2 , зазначену у установчих документах МПП «Чайка», однак даний лист повернувся з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній.

Тому заявник іншим чином не має можливості припинити трудові відносини з МПП «Чайка», просив заяву задовольнити.

Заявник у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні заяви наполягав.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно копії трудової книжки та рішення №3 від 04.03.2011 року ОСОБА_1 працює на посаді директора МПП «Чайка».

Відповідно до витягу з Реєстру юридичних осіб засновником МПП «Чайка» є ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідно до статуту МПП «Чайка» для загального керівництва власник може призначати директора терміном до п`яти років.

Відповідно до копії конверту, рекомендованого поштового повідомлення та довідки, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 засновника МПП «Чайка» з заявою про звільнення, оскільки має намір працевлаштуватися на іншу роботу, однак лист повернувся до відправника з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, однак у зв`язку з втратою зв`язку з засновником (власником) МПП «Чайка», провести дії щодо припинення трудових відносин у заявника не виявилося можливості.

Згідно з ч.1ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Зі змісту заяви вбачається, що контракт щодо виконання обов`язків директора не укладався, лише вносився запис до трудової книжки.

Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. №14-рп/2004 від 16.10.2007 р. №8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначив, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природу потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.12 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що трудові відносини між сторонами фактично були припинені, засновник МПП «Чайка» на вимоги оформити розірвання трудових відносин не реагує, заявник позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку за ст.38 КЗпПУ, не має можливості розірвати трудові відносини за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, а тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт припинення з 05.08.2021 року трудових відносин між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) та МПП «Чайка» (, місцезнаходження вул. Центральна 61, смт. Іванівка Березівського району Одеської області) за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СуддяІ. В. Погорєлов