Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2021 року

місто Київ

справа № 592/4853/13-ц

провадження № 61-15761ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

учасники справи:

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «НАДРА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на постанову Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «НАДРА» (далі - ПАТ КБ «НАДРА») у квітні 2013 року звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 928, 33 дол. США.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «НАДРА»заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 928, 33 дол. США. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») у лютому 2021 року звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сумивід 31 березня 2021 року заяву ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» з примусового виконання заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року у справі № 592/4853/13-ц.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 592/4853/13-ц.

Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки стягувач відступив право вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року скасовано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року. У задоволенні заяви ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Суд апеляційної інстанції встановив, що заявник, звертаючись у лютому 2021 року до суду із зазначеною заявою, долучив засвідчену копію виконавчого листа від 31 липня 2013 року № 592/4853/13-ц, оригінал якого зберігався в матеріалах кредитної справи.

Доводи заявника, що до відступлення права вимоги, тобто до 30 вересня 2020 року, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не знало і не могло знати про пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд апеляційної інстанції визнав такими, що не є підставою для поновлення цього строку.

Отже, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа від 31 липня 2013 року № 592/4853/13-ц до виконання закінчився 30 липня 2014 року, ПАТ КБ «Надра», відступаючи 05 серпня 2020 року право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (далі - ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»), вже втратив право на пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання, заявник звернувся до суду із заявою за спливом шести місяців після відступлення на його користь прав вимоги за кредитним договором, а тому наведенні ним причини пропуску строку суд апеляційної інстанції визнав неповажними.

Також суд апеляційної інстанції зробив висновок, що заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений законом строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, свідчитиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам. Таким чином створюватимуться умови для уникнення законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може перебувати у невизначеному стані протягом тривалого строку. Описані дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

За наведених обставини суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції щодо підстав заміни стягувача у виконавчому листі.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 22 вересня 2021 року та відповідно до додатково поданих 29 вересня 2021 року матеріалів, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» просить скасувати постанову Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року в частині відмови у заміні стягувача у виконавчому провадженні.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник, посилаючись на правові висновки, викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 31 жовтня 2018 року у справі 2-а-3494/11, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012, вважає, щосуд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у заміна стягувача у виконавчому листі, оскільки заміна правонаступника може відбутися на будь-якій стадії виконання судового рішення.

На переконання заявника, судове рішення, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін правочину, тому заміна кредитора у зобов`язанні на стадії виконання рішення не обмежує цивільних прав учасників правовідносин.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд дослідив касаційну скаргу з доданими документами, під час вирішення процесуального питання про відкриття касаційного провадження зробив такі висновки.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо заміни сторони виконавчого провадження, після її перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 928, 33 дол. США.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2013 року у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ковпаківським районним судом м. Суми 31 липня 2013 року на виконання судового рішення видано виконавчий лист.

Відповідно до договору від 05 серпня 2020 року № GL48N718070_blank право вимоги за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 09/2007/10/415616002, укладеним між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «НАДРА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Відповідно до договору від 30 вересня 2020 року № GL48N718070_blank_01 ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило права вимоги за зазначеним кредитним договором на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Суд апеляційної інстанції констатував пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а наведені ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» причини такого пропуску визнав неповажними.

Оцінка доводів касаційної скарги

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Положення статті 55 ЦПК України визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

За правилом частини першої та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, свідчитиме про те, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість безпідставно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам. Таким чином створюватимуться штучні умови для уникнення вимог законодавства щодо строку, що безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може перебувати у невизначеному стані протягом тривалого або взагалі необмеженого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права. Отже, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви. До наведених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2021 року в справі № 910/2954/17.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Наведе свідчить, що суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність підстав для поновлення ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 592/4853/13-ц, тобто такий, що не поновлено, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки, викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження

№ 61-12076св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 (провадження № К/9901/37249/18), від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 (провадження № К/9901/5096/19), від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012 (провадження № 61-5419св21), Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

У справах № 6-1355/10, № 2-а-3494/11, № 804/536/18 правонаступниками подано заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні без вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У справі № 0417/7776/2012 суд першої інстанції поновив пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виконавчі листи у цій справі не видавалися, отже наведені обставини є відмінними від обставини у справі № 592/4853/13-ц, у якій первісному стягувачу ПАТ КБ «НАДРА» 31 липня 2013 року видано виконавчий лист, у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і, з врахуванням наведених аргументів, не можуть впливати на висновки про правильність постановлених судових рішень.

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» 29 вересня 2021 року звернулося до Верховного Суду із заявою про залишення касаційної скарги без розгляду, проте така заява не підлягає вирішенню, оскільки заявнику відповідно до частини третьої статті 398 ЦПК України належить виключно право відкликати касаційну скаргу, іншого порядку повернення касаційної скарги (відкликання) до відкриття касаційного провадження норми процесуального закону не передбачають.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на постанову Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, пункту 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на постанову Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 592/4853/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко