Справа № 304/277/21 Провадження № 2/304/201/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/277/21 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Росохи Тетяни Йосипівни до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю., про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тур`є-Реметівської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про смерть від 24 жовтня 2003 року серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дочка спадкодавця ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті матері, про що свідчить довідка Тур`я Пасіцької сільської ради Перечинського району № 420 від 25 травня 2020 року. На час відкриття спадщини позивач проживала з матір`ю, доглядала її та здійснила її поховання, що підтверджується довідкою Тур`я Пасіцької сільської ради Перечинського району № 421 від 25 травня 2020 року. Друга дочка спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємниця першої черги спадщину після смерті матері не прийняла, про право на спадкове майно не заявила, тобто відмовилася від спадщини.

28 вересня 2020 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса, а саме до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. де того ж дня, вона отримав від приватного нотаріуса відмову у подальшому оформленні відповідних документів за № 55/01-16, а саме щодо неможливості виготовлення свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, а саме у зв`язку з тим, що у спадкодавця відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання.

Відповідно до виписки з господарської книги № 2 за 2001-2005 року в будинку на час смерті проживала ОСОБА_3 . Таким чином, вона звернулася із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом до нотаріальної контори, на що отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просить вирішити спір у судовому порядку.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Тур"я Пасіцької сільської ради Ужгородського району в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі (а. с. 81).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з"явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі (а. с. 80).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. в судове засідання не з"явилася, однак подала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності (а. с. 78).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в справі письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про смерть від 24 жовтня 2003 року серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, України (а. с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки та Звітом про оцінку будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 30-54).

Позивачка ОСОБА_1 - дочка спадкодавця як спадкоємець першої черги вступила в управління спадщиною після смерті своєї матері, про що свідчить довідка Тур"я Пасіцької сільської ради Перечинського району № 420 від 25 травня 2020 року (а. с. 10).

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивачка проживала з матір"ю, доглядала її та здійснила її поховання, що підтверджується довідкою Тур"я Пасіцької сільської ради Перечинського району № 421 від 25 травня 2020 року (а. с. 11).

Встановлено, що друга дочка спадкодавця ОСОБА_2 як спадкоємниця першої черги спадщину після смерті матері не прийняла, про право на спадкове майно не заявила, тобто відмовилася від спадщини.

28 вересня 2020 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса, а саме до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., де того ж дня, вона отримала від приватного нотаріуса відмову у подальшому оформленні відповідних документів за № 55/01-16, а саме щодо неможливості виготовлення свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, а саме у зв`язку з тим, що у спадкодавця відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання (а. с. 15).

Суд достовірно встановив, що покійний батько позивачки у 1936 році був забудовником та головою вищевказаного будинку, що стверджується відповідно Технічним паспортом даного будинку від 28.12.2016 року (а. с. 44-50).

Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328 ч.2, ст. 392 ЦК України).

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна в порядку, передбаченому ст. 1217 ЦК України, тобто за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що у відповідності до Технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то будинок будувався з 1936 по 1975 роки (а. с. 50).

У відповідності до абз. 20 ч. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до даної статті, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно п. 23 вищезазначеної постанови, у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищенаведеного враховуючи той факт, що позивач прийняла спадщину за померлою матір`ю, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення

Керуючись ст. 5, 328, 331, 1265, 1272 ЦК України, ст. 6-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов представника ОСОБА_1 - адвоката Росохи Тетяни Йосипівни до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю., про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності у цілому на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Росоха Тетяна Йосипівна, місцезнаходження: 88014 Закарпатська область м. Ужгород, вул. Стародоманинська, 56.

Відповідач: Тур`я-Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89221 Закарпатська область Ужгородський район с. Т.Ремета, вул. Тканка, 1.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю.; місцезнаходження: 88000 Закарпатська область Ужгородський район м. Перечин, пл. Народна, 1-3.

Головуючий: Чепурнов В. О.