КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

30 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/8257/15-ц

Апеляційне провадження № 22-з/824/929/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Салівона Дмитрія Олександровича про стягнення витрат на правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року вказаний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 82,5 кв.м та житловою площею 41,2 кв.м) в порядку спадкування (т. 1 а.с. 139-141).

Не погодившись з рішенням районного суду, 15 квітня 2021 року представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - адвокат Лященко А.М. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (т. 1 а.с. 151-185).

Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Стягнуто із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 5 481 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом(т. 2 а.с. 123-132).

16 вересня 2021 року Київським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Салівона Д.О. про стягнення витрат на правову допомогу, у якій він просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у сумі 20 700,00 грн. (т. 2 а.с. 148-151).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Нікіташ С.П. заперечував проти задоволення заяви, просив залишити її без розгляду з підстав порушення заявником строків і порядку її подання. Крім того, зазначав, що витрати є необґрунтованими і повторюваними із тими видами послуг, які надані.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, у т.ч. шляхом вручення повідомлень представникам та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Представник ОСОБА_1 - адвокат Салівон Д.О. подав письмову заяву в якій підтримав доводи заяви про стягнення витрат на правову допомогу і просив розглянути її за відсутності апелянта і її представника (а.с. 167-174).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ст. 270, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року представникОСОБА_1 - адвокат Лященко А.М. просила стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу з позивача (т. 2 а.с. 158).

На підтвердження своїх повноважень адвокат Лященко А.М. надала ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1106048, виданий АО «Ревелін Інформейшн Груп» (т. 1 а.с. 160).

Також у суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 представлявадвокат Салівон Д.О., повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1088145, виданий АО «Ревелін Інформейшн Груп» (т. 1 а.с. 225).

До заяви про стягнення витрат на правову допомогу було надано договір № 11/01/2021-001 про надання правової допомоги від 11 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Ревелін Інформейшн Груп», та додаток № 1 до договору (т. 2 а.с. 152-158).

Згідно з п. 4.9. договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

З підписаного сторонами акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 09 вересня 2021 року до договору № 11/01/2021-001 про надання правової допомоги від 11 січня 2021 року вбачається, що АО «Ревелін Інформейшн Груп» надало, а ОСОБА_1 прийняла послуги з надання правничої допомоги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи (4 год.) 3000,00 грн., адвокатські запити 1200,00 грн., апеляційна скарга (4 год.) 3000,00 грн., клопотання про зупинення (1 год.) 1500,00 грн., письмові пояснення (1 год.) 1500,00 грн., клопотання про приєднання доказів (1 год.) 1500,00 грн., клопотання про приєднання доказів (1 год.) 1500,00 грн., письмові пояснення щодо відзиву (1 год.) 1500,00 грн., письмові пояснення (1 год.) 1500,00 грн., участь у 3 судових засіданнях 4500,00 грн., що разом складає 20 700,00 грн. (т. 2 а.с. 161-162).

Згідно з п. 1.6. акту приймання-передачі даний акт складено по факту надання правової допомоги і сторони засвідчують, що правова допомога фактично оплачена.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Нікіташ С.П. заперечував проти задоволення заяви з підстав порушення заявником строків і порядку її подання. Крім того, зазначав, що витрати є необґрунтованими і повторюваними із тими видами послуг, які надані що підтверджується протоколом і звукозаписом судового засідання (т. 2 а.с. 175-176).

Доводи представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Нікіташ С.П. про залишення заяви без розгляду, з підстав порушення заявником строків і порядку її подання, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами по справі.

Доводи і заперечення представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Нікіташ С.П. про зменшення суми витрат на правову допомогу. суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційні й скарзі апелянт зазначила, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складає 10 000 грн., докази буде подано після ухвалення рішення суду.

14 вересня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокат Салівон Д.О., тобто на п`ятий день після оголошення апеляційним судом постанови від 09 вересня 2021 року, подав письмову заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч. 8 ст.141 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звернулась із апеляційної скаргою на рішення районного суду, її правова позиція була викладена у скарзі і підтримана представниками в апеляційному суді.

Колегія суддів критично оцінює витрачений час на подання клопотань та письмових пояснень (пункти 4-7 Акту № 1) з урахуванням того, що дана справа не великої складності, тому підготовка до цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи, а пояснення і клопотання відтворювали правову позицію апелянта, викладену в апеляційній скарзі.

При цьому, участь в судових засіданнях за протоколом судового засідання 08 липня 2021 року та 09 вересня 2021 року свідчить про витрати часу на участь в судових засіданнях менше двох годин.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Нікіташ С.П. у судовому засіданні апеляційного суду просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки заявлена для відшкодування сума є явно завищеною та неспівмірною зі складністю справи та дійсним обсягом наданих послуг.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у заяві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 700 грн. є завищеними.

Беручи до уваги обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу робіт, що пролягали у підготовці та поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 , участь у судовому засіданні апеляційного суду загальною тривалістю менше двох годин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення їх розміру до 11 700 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 700 грн. колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

При цьому, колегія суддів врахувала заперечення представника боржника, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

За таких обставин заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача підлягає задоволенню частково, оскільки витрати на професійну правничу допомогу на суму 11 700,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Салівона Дмитрія Олександровича про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 11700 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 жовтня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова