Провадження № 2/359/2836/2021
Справа № 359/7276/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ястребової В.А. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», третя особа: ОСОБА_3 , про порушення трудового законодавства України при поновленні на роботі,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона працювала на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «ЗОД», однак була незаконно звільнена. Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року було визнано незаконним та скасовано наказ від 20 червня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) з нею та поновлено позивача на посаді, також стягнуто з ДП «ЗОД» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 271828 грн., та 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Однак, на думку позивача, її було поновлено не у відповідності з чинним законодавством, крім того, посадова особа - директор ДП «ЗОД» ОСОБА_3 винен у порушені трудового законодавства та оплати праці повинен бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Позивач просить суд: поновити її на роботі за наказом у відповідності до чинного законодавства України, стягнути з посадової особи директора ДП «ЗОД» ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст.147-1 КЗпП України право застосування дисциплінарного стягнення, а отже догани, надається тому органові, якому надана право на прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) цього працівника на користь позивача завдану підприємству шкоду в сумі оплати працівнику часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи на підставі ст.237 КЗпП України.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2021 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, та справу призначено до судового засідання на 14 вересня 2021 року (а.с.45).

09 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від ДП «ЗОД», в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. Так, ДП «ЗОД» в день отримання постанови апеляційного суду 04 серпня 2021 року одразу видав наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «ЗОД». Всі подальші дії відповідача були направлені на організацію роботи позивача, в тому числі направлені листи щодо надання позивачем необхідних документів для оформлення перепустки. Також в повному обсязі виконано рішення суду в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди на користь ОСОБА_1 . Тому поновлення позивача відбулося у відповідності до чинного законодавства України. Суть другої позовної вимоги позивача не зрозуміла, а вся позовна заява має ознаки спору, який має очевидно штучний характер.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 від 18 вересня 2021 року про уточнення позовних вимог (а.с.168-168).

У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача адвокат Ястребова В.А. заперечує проти задоволення позову.

Директор ДП «ЗОД» ОСОБА_3 направив на адресу суду заяву від 10.09.2021 (а.с.56), в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до наказу ДП «ЗОД» №252/к від 14 вересня 2017 року (а.с.5) у зв`язку з відсутністю в штатному розписі підприємства на 2017 рік посади економіста з договірних питань та претензійних робіт та необхідністю виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2017 року на підприємстві була створена позаштатна посада економіста з договірних питань та претензійних робіт, встановлено посадовий оклад у розмірі 3200,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року по справі №359/6725/19 було визнано незаконним та скасовано наказ ДП «ЗОД» №60/к від 20 червня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «ЗОД». Стягнуто з ДП «ЗОД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 271828 грн., та 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.7).

Наказом від 04.08.2021 №118/к (а.с.64) було скасовано наказ від 20.06.2019 про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «ЗОД» з 04 серпня 2021 року; наказано інспектору з кадрів внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 та ознайомити ОСОБА_1 під підпис із наказом про поновлення. Позивач ознайомився з наказом 04.08.2021 о 17 год. 48 хв. та поставив підпис, зазначивши, що заперечує, оскільки не вказано на яку штатну чи позаштатну посаду її було поновлено.

У наказі ДП «ЗОД» від 04.08.2021 №119/к (а.с.8) зазначено, що зважаючи на те, що ДП «ЗОД» знаходиться в режимній та контрольованій зоні МА "Бориспіль", відповідно до Положення про перепустки ДП МА "Бориспіль" від 20.12.2019 №99-06-7 перебування ОСОБА_1 в службових приміщеннях ДП «ЗОД» та виконання нею своїх посадових обов`язків можливе при наявності особистої перепустки. Враховуючи відсутність організаційних та технічних умов для перебування ОСОБА_1 в контрольованій зоні, а відповідно і неможливістю виконання своїх обов`язків наказано оголосити ОСОБА_1 простій не з вини працівника (відсутність організаційних та технічних умов перебування на робочому місці) з 04.08.2021 року до моменту отримання особистої перепустки. Під час перебування на простої встановити ОСОБА_1 оплату в розмірі 2/3 окладу.

Листом від 05.08.2021 №411 ДП «ЗОД» повідомило ОСОБА_1 про необхідність звернутися до відповідача для ознайомлення з наказом від 04.08.2021 №118/к (а.с.65).

Листом від 05.08.2021 №414 ДП «ЗОД» попросило ОСОБА_1 негайно надати до ДП «ЗОД» оригінал трудової книжки. Також повідомило, що у разі якщо суд визнав звільнення незаконним, трудові відносини вважають такими, що не припинялися. Всі умови раніше укладеного трудового договору чинні - розмір зарплати, тривалість робочого часу, тощо. ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду економіста з договірних питань та претензійних робіт Наказом №124/к від 18 серпня 2014 року, відповідно до якого позивачу було встановлений посадовий оклад в розмірі 5664,00 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи - 50 % від посадового окладу, надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи - 50 % від посадового окладу. Також комісією по встановленню доплати за вислугу років працівникам ДП «ЗОД» буде визначено розмір (відсоток від посадового окладу), що належить ОСОБА_1 до виплати (а.с.66-67).

05.08.2021 позивач ознайомилась з посадовою інструкцією економіста з договірних питань та претензійних робіт ДП «ЗОД» (а.с.9-14), та заперечила проти ряду пунктів цієї інструкції.

Листом від 09.08.2021 №415 ДП «ЗОД» (а.с.68-69) було повідомлено позивача про те, що зважаючи на те, що ДП «ЗОД» знаходиться в режимній та контрольованій зоні МА "Бориспіль", відповідно до Положення про перепустки ДП МА "Бориспіль" від 20.12.2019 №99-06-7 перебування ОСОБА_1 в службових приміщеннях ДП «ЗОД» та виконання нею своїх посадових обов`язків можливе при наявності особистої перепустки. Таким чином, для фактичного допуску до роботи необхідно отримати особисту перепустку, що погоджується суміжними службами ДП МА "Бориспіль" та САБ ДП МА "Бориспіль". Для цього ОСОБА_1 має надати документи за списком. ДП «ЗОД» з метою недопущення з боку позивача перешкод для виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року вимагає від ОСОБА_1 надання усіх документів. Позивач у листі написала власноручно: "Отримала 09.08.2021 о 10.38, всі документи готова надати 10.08.21 після заключення медкомісії".

Наказом від 25.08.2021 №124/к (а.с.115) були внесені зміни до наказу від 04.08.2021 №118/к та викладено пункт 1 наказу в наступній редакції: "Визнати незаконним та скасувати наказ Державного Підприємства «Зал Офіційних Делегацій» №60/к від 20 червня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 ", всі інші пукти наказу залишено без змін.

З копій платіжних доручень від 25 серпня №144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152 (а.с.70-78) вбачається, що ДП «ЗОД» повністю сплатило через виконавчу службу позивачу середній заробіток у розмірі 271828 грн., та 20000,00 грн моральної шкоди, а також сплатило усі інші необхідні збори та податки.

Зі змісту заяв від 10.08.21, 11.08.21, 12.08.21, 13.08.21,16.08.21, 17.08.21, 18.08.21, 19.08.21, 20.08.21, 25.08.21, 26.08.21, 27.08.21, 28.08.21, 30.08.21, 31.08.21, 01.09.21, 02.09.21, 03.09.21, 06.09.21, 07.09.21, 08.09.21, 09.09.21, 10.09.21 (а.с.88-114) вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на КПП-4 аеропорту Бориспіль, перепустки їй не надано.

Спірні правовідносини регулюються положеннями глави 15 "Індивідуальні трудові спори" КЗпП України.

4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

КЗпП України не містить визначення поняття "поновлення на роботі", як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеномустаттею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18).

Відповідно до п.6 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженої Законом України №1965-VIII від 21 березня 2017 року, жодна особа або транспортний засіб не може увійти або заїхати до контрольованої зони без перепустки, а до стерильних зон та зон обмеженого доступу, що охороняються, - без перепустки та проходження контролю на безпеку, який повинен здійснюватися належним чином на постійній основі. Згідно з п.53 Державної програми персонал юридичних осіб, який перебуває без супроводження у контрольованих зонах аеропорту або аеродрому з метою виконання службових обов`язків, повинен пройти спеціальну перевірку, в тому числі правоохоронних органів, до отримання перепустки та права доступу до таких зон.

Відповідно до ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Згідно з ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Судом встановлено, що відповідач видав наказ про поновлення на роботі позивача та сплатив у повному обсязі зазначені у судовому рішенні середній розмір заробітної плати та моральну шкоду, відповідач також довів до відома позивача про наявність наказу про її поновлення.

В той же час, не відбулося фактичного допуску до роботи позивача, оскільки відповідачем було прийнято наказ про оголошення позивачу простою не з його вини до отримання ОСОБА_1 перепустки. ДП «ЗОД» знаходиться в міжнародному аеропорті "Бориспіль", і для законного перебування на робочому місці позивач повинна мати перепустку - документ, який дає змогу ідентифікувати її особу та встановлені для неї зони доступу до аеропорту, контрольованої зони, стерильної зони або зони обмеженого доступу, що охороняються. Перепустка позивачу ще не оформлена, що і зумовлює не допуск позивача до фактичного місця роботи.

Згідно з довідкою про розмір заробітної плати від 17.09.2021 №486 відповідачем ОСОБА_1 була сплачена заробітна плата за серпень 2021 року, яка, з урахуванням наказу від 04.08.2019 №119/к, склала 3416,01 грн. Сплата заробітної плати у серпні 2021 року додатково свідчить про те, що позивач перебуває у трудових відносинах з ДП «ЗОД» після прийняття постанови Київського апеляційного суду від 04.08.2021.

Фактично позивач не погоджується з різними обставинами, які мали місце у її взаємовідносинах з ДП «ЗОД», а саме невиплатою їй середнього заробітку з 26 січня 2021 року по 04 серпня 2021 року, який на думку позивача має бути сплачений, виплатою їй заробітної плати не в повному обсязі відповідно до тарифної сітки підприємства, оголошення їй наказу про простій та виплата їй 2/3 тарифної ставки окладу працівника, а не середнього заробітку під час простою.

Однак усі вказані обставини не відносяться до вимоги позивача про поновлення її на роботі відповідно до чинного законодавства. Відповідач належними та допустимими доказами довів факт поновлення на роботі працівника. У разі незгоди з подальшими діями, прийнятими рішеннями роботодавця, позивач не позбавлена права оскаржувати їх у передбачений законом спосіб.

Стосовно другої вимоги позивача, яка звернута до директора ДП «ЗОД» ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Як вбачається з п.1.6, п.3.2. статуту ДП «ЗОД» (а.с.31-42) директор призначається засновником - Державним управлінням справами, на підставі контракту, підзвітний йому, керує діяльністю підприємства і несе особисту відповідальність в межах, передбачених контрактом та чинним законодавством за виконання покладених на нього завдань. Суд позбавлений можливості застосовувати будь-які дисциплінарні стягнення до директора ДП «ЗОД» ОСОБА_3 .

На підставі ст.237 КЗпП України на службову особу може бути покладено обов`язок відшкодувати шкоду, нанесену підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. Вказані положення кореспондуються з п.8 ст.134 КЗпП України, відповідно до якого працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Така шкода відшкодовується підприємству, а не працівнику, тому вимога про покладення обов`язку на директора ДП «ЗОД» ОСОБА_3 відшкодувати шкоду ОСОБА_1 на підставі ст.237 КЗпП України не ґрунтується на вимогах закону.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Зал офіційних делегацій», третя особа: ОСОБА_3 , про порушення трудового законодавства України при поновленні на роботі, залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2021 року.

Суддя О.Ю. Семенюта