Постанова

Іменем України

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 203/3131/19

провадження № 61-12803св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідачі: комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 ,

особи, які подавали апеляційні скарги: ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 , на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року у складі судді: Казака С. Ю.та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору найму.

Позов мотивований тим, що 20 вересня 2019 року між КП «Жилсервіс-2» та ОСОБА_1 було укладено договір найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого останній було надано у користування квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з положеннями статей 58, 61 ЖК єдиною підставою для вселення у жиле приміщення є ордер. Однак, ОСОБА_1 ордер на спірне приміщення не видавався, а тому у сторін договору найму не було правових підстав його укладати. Посилалася на порушення вимог статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а саме те, що договір найму не містить умов щодо орендної плати з урахуванням індексації, щодо страхування взятого в оренду майна, щодо забезпечення виконання зобов`язань, щодо порядку здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди.

Дніпровська міська рада просила:

визнати недійсним договір найму від 20 вересня 2019 року, укладений між КП «Жилсервіс-2» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року у задоволенні позову Дніпровської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 , постійно проживаючи у квартирі з грудня 2015 року, вселившись до неї за згоди єдиного на той час наймача ОСОБА_5 , що був її сином, з яким вони проживали в спірній квартирі до дня смерті останнього, відповідно до статті 65 ЖК набула право користування спірною квартирою та відповідно до статті 106 ЖК мала право на визнання її основним наймачем квартири після померлого сина і мала право на укладення відповідного договору найму, як те передбачено положеннями статті 61 ЖК.

Короткий судових рішень апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи та заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права та відсутні підстави для його скасування.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_4 , не брав участі у справі, а суд першої інстанції своїм рішенням не вирішував питання про їх права, свободи, інтереси або обов`язки.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року залишено без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року скасовано, а справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова касаційного суду мотивована тим, що апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 , посилається на те, що вказане рішення впливає на її права, оскільки її родина користується спірною квартирою на підставі ордеру від 07 червня 2019 року № , виданого Дніпровською міською радою на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 21 травня 2019 року № 532, тому рішення судів у вказаній справі безпосередньо впливають на права та обов`язки членів її родини. Колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанції, яке переглянуто в суді апеляційної та касаційної інстанції, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не впливають на висновки суду 1 інстанції.

Оскарженою постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 , посилається на те, що вказані рішення впливають на його права та права його малолітньої доньки, оскільки його родина користується спірною квартирою на підставі ордеру від 07 червня 2019 року № , виданого Дніпровською міською радою на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 21 травня 2019 року № 532, тому рішення судів у вказаній справі безпосередньо впливають на права та обов`язки членів його родини. ОСОБА_3 отримав ордер № від 07 червня 2019 року, тобто після укладання договору найму від 20 вересня 2018 року, отже при укладені договору найму, не могли порушувалися його інтереси та родини. Колегія суддів вважала, що рішення суду першої інстанції, яке переглянуто в суді апеляційної та касаційної інстанції, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не впливають на висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 відсутній ордер на проживання у квартирі, апеляційний суд відхилив, оскільки судами було встановлено, що вона вселилась до квартири, як член сім`ї наймача, за його згоди, що відповідає статті 65 ЖК.

Посилання в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 навмисно погіршила житлові умови з метою заволодіння іншим житлом, колегія суддів відхилила, як такі, що не підтверджені належними доказами. Наведені доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Аргументи учасників справи

У липні 2021 року ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , подав касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року, в якій просив оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було залучено до участі у справі, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції. Оскаржена постанова апеляційного суду від 07 липня 2021 року про вирішення питання щодо порушення прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було винесено з порушенням норми процесуального права. Суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 08 серпня 2018 року у справі № 904/10083/15; від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, та постановах Верховного Суду України: від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15; від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , подала відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_6 , в якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги. Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що при розгляді даної справи судами усіх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 на законних підставах вселилась до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та уклала законний та дійсний договір оренди квартири. При твердженні ОСОБА_3 щодо порушення його права під час поставлення до квартирної черги саме ОСОБА_1 , не зазначено, які саме норми права були порушені, та як саме підписання договору найму ОСОБА_1 порушило права ОСОБА_3 , який тільки встав до квартирної черги. На час постановлення ОСОБА_3 до квартирної черги 15 жовтня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 , мешкав на підставі ордеру син ОСОБА_5 , який помер лише ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому ОСОБА_1 жодним чином не порушила та не могла порушити права ОСОБА_3 на отримання спірної квартири.

У вересні 2021 року Дніпровська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, підписаний представником ОСОБА_7 , в якому просила касаційну скаргу задовольнити. Відзив Дніпровської міської ради мотивовано тим, що суди не врахували роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України».

У вересні 2021 року ОСОБА_1 подала засобами електронного зв`язку письмові пояснення, підписані представником ОСОБА_6 , в яких заперечувала проти доводів відзиву на касаційну скаргу просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржені судові рішення без мін. Письмові пояснення мотивовані тим, що Дніпровською міською радою не підтримані доводи касаційної скарги, а викладені свої доводи, які були спростовані раніше. ОСОБА_1 є законним користувачем квартири АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2021 року: відкрито касаційне провадження у справі: у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення дії постанови Верховного Суду від 03 лютого 2021 року, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 07 вересня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 08 серпня 2018 року у справі № 904/10083/15; від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, та постановах Верховного Суду України: від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15; від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15.

Позиція Верховного Суду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 1522/29828/12 (провадження № 61-6594св21) вказано, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

У справі, що переглядається: ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі в справі; при апеляційному перегляді апеляційний суд не зробив висновку про те, що оскарженим рішенням суду першої інстанції вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За таких обставин, апеляційний суд не врахував, що рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті і зробив неправильний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 1522/29828/12 (провадження № 61-6594св21) колегія суддів вважає, що: оскаржена постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діяв в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , залишено без задоволення, скасувати.

Передати справу № 203/3131/19 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук