30.09.2021 227/3759/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2021 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

04.10.2021 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі.

Одночасно з пред`явленням позову до суду, позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій останній просить, на підставі п.3 ч.1-1 ст.150 ЦПК України:

зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у відвідуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Краматорської школи 1-3 ступенів № 26;

зобов`язати до закінчення розгляду справи передати дитину позивачу ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що він звернувся до суду з позовом про визначення місце проживання їх спільної з відповідачем дитини ОСОБА_3 . Їх малолітній син до 20.09.2021 року відвідував школу в м.Краматорськ, але відповідач, взявши на вихідні сина, не повернув його, у зв`язку з чим син став пропускати шкільні заняття. Пропозиції позивача до відповідача, звернення до поліції не дали позитивних результатів. Вказане на думку заявника суперечить інтересам та нормальному розвитку дитини, тому просить задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені Кодексом засоби забезпечення позову. Воно допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви, або одночасно з пред`явленням позову, або в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 3, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії у разі, якщо спір виник з сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії у разі, якщо спір виник з сімейних правовідносин.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у абзаці 1 частини десятої статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналіз вказаних вимог закону свідчить про те, що є грубим порушенням положень частини десятої статті 150 ЦПК України забезпечення позову шляхом задоволення тотожних позову вимог.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, а також зміст позовної вимоги, суд вважає, що заява про забезпечення позову в частині зобов`язаня відповідача до закінчення розгляду справи передати дитину позивачу ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки вказане забезпечення є тотожнім позовним вимогам ОСОБА_1 (про визначення місця проживання дитини) і в разі забезпечення позову таким чином судом фактично буде вирішено питання позову шляхом його задоволення без розгляду справи по суті.

Що стосується забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у відвідуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Краматорської школи 1-3 ступенів № 26, то в цій частині суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову виходячи з такого.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Право на освіту є основоположним соціально-культурним правом, що забезпечує стабільний розвиток молодого покоління.

Статтею 19 ЗУ „Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на освіту.

Саме на батьків покладається обов`язок сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах.

З наданих позивачем документів вбачається, що малолітній ОСОБА_3 зарахований до Краматорської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 26 Донецької області, що підтверджується довідкою Краматорської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 26 Донецької області № 51 від 01.09.2021 року.

Крім того, характеристикою на ОСОБА_3 , яка засвідчена директором Краматорської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 26 Донецької області - Валавіною Т.М. підтверджується, що малолітній ОСОБА_4 зарахований до 1-А класу вказаної шкоди 01.06.2021 року та навчається в ній з 01.09.2021 року.

Враховуючи наведене, а також діючи в найкращих інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову частково та зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у відвідуванні малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Краматорської школи 1-3 ступенів № 26.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити перешкоди у відвідуванні малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Краматорської школи 1-3 ступенів № 26.

В решті вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (ЄУНСС 227/3759/21) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Дану ухвалу направити:

відповідачу ОСОБА_2 - для відома та виконання;

заявнику ОСОБА_1 для відома.

Суддя О.В.Здоровиця

30.09.21