Справа № 303/2033/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Джуги С.Д.,

з участю секретаря Микуляк Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2020 року (у складі судді Гутій О.В.) за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Альфа-Банк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом у квітні 2020 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь 250 322,45 грн. заборгованості та вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що між сторонами було укладено угоду про надання особистого кредиту № 500629444, відповідно до умов якої Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 199 999,9 грн. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався у порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту.

Банк виконав узяті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачеві кредит у сумі 199 999,9 грн. У порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 14.03.2020 р. у нього утворилася прострочена заборгованість на загальну суму 250 322,45 грн., яка складається із: - 104 610,98 грн. строкова заборгованість; - 46 636,03 грн. прострочена заборгованість; - 6 761,13 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках і комісії; - 86 714,31 грн. прострочена заборгованість по нарахованих відсотках і комісії; - 5600 грн. штрафи.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2020 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 500629444 від 13.11.2017 р. у розмірі 250322,45 грн., що складається із: 104 610,98 грн. строкова заборгованість за кредитом; 46636,03 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 6761,13 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісії; 86 714,31 грн. прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісії; 5 600 грн. штрафи та судовий збір у розмірі 3754,84 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-Банком не надано доказів того, що ним було перераховано кошти на рахунок позичальника, як це передбачено п.3 оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500629444,та врегульовані всі правовідносини відповідно до оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500629444;

-договірні відносини шляхом акцепту умов оферти подібні до обставин приєднання до договору на підставі умов кредитування, висловлених у правовій позиції постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 р., у якій зазначено про необхідність доведення позивачем версії умов кредитування (по суті аналог оферти), з якою був ознайомлений позичальник. Відсутність підпису на роздрукованій версії умов спростовує твердження Банку про укладеність угоди;

-нарахування комісії є неправомірним із огляду на те, що на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялися і які Банком не надавалися.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд виходив із того, що ОСОБА_1 порушив узяті на себе згідно з кредитного договору зобов`язання із погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з яким станом на 14.03.2020 р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 250 322,45 грн.Відтак, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Стосовно явки сторін у судове засідання, яке відбулося 16.09.2021 р.

Банк був присутнім під час судового засідання, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак причини, вказані в ньому (перебування у відрядженні за межами Закарпатської області) визнані неповажними та бездоказовими, відтак справарозглядається за відсутності відповідача.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Із матеріалів справи видно, що між сторонами було підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.3).13.11.2017 р. між сторонами було підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту № 500629444 (а.с.6). 13.11.2017 р. між сторонами було підписано акцепт пропозиції про укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500629444 (а.с.7).

У додатку № 1 до угоди про надання кредиту № 500629444 від 13.11.2017 р. було розписано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та умови кредитування (а.с.8). Указаний додаток теж був підписаний позичальником.

Також Банком було надано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 14.03.2020 р. за договором кредиту № 500629444, відповідно до якої строкова заборгованості склала 104 610,98 грн., прострочена заборгованість 46 636,03 грн., строкова заборгованість по нарахованих відсотках і комісії 6 761,13 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках і комісії 86 714,31 грн., і 5600 грн. штрафи (а.с.12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору.

За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. З

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно з п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання боржником будь-яких зобов`язань, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що Банком не надано доказів того, що ним було перераховано кошти на рахунок позичальника, як це передбачено п.3 оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500629444, та врегульовані всі правовідносини відповідно до оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500629444, не заслуговують на увагу як спростовані матеріалами справи.

Так, позичальником підписано як оферту на укладання угоди про надання кредиту, так і акцепт пропозиції про укладання угоди про надання кредиту. Також позичальником було підписано анкету-заяву про акцепт Банку на укладення кредитного договору. Користування позичальником грошовими коштами наданими згідно з умовами кредитного договору підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14.03.2020 р., яку відповідачемне спростовано.

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі N 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).

У справі, яка переглядається установлено, що відповідач частково виконував узяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості, кредитний договір не визнаний у встановленому порядку недійсним.

Факт отримання грошових коштів позичальником підтверджено змістом кредитного договору та виконанням відповідачем умов кредитного договору по сплаті щомісячних платежів протягом певного часу.

Також не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги стосовно того, що договірні відносини шляхом акцепту умов оферти подібні до обставин приєднання до договору на підставі умов кредитування, виловлених у правовій позиції постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 р., де вказано про необхідність доведення позивачем версії умов кредитування (по суті аналог оферти), з якою був ознайомлений позичальник.

По-перше: до спірних правовідносин не можна застосувати висновки Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 р., оскільки правовідносини, які виникли в цій справі не є подібними до тих, які були предметом правового аналізу Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 р.,

По-друге: Банком доведено відповідачеві версії умов кредитування, із якими позичальник був ознайомлений належним чином. Це підтверджується Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500629444 від 13.11.2017 р., який був підписаний ОСОБА_1 (а.с.8), і в якому вказано метод нарахування відсотків, умови кредитування, графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної відсоткової ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Твердження апелянта про те, що нарахування комісії є неправомірним із огляду на те, що на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялися і які Банком не надавалися, не заслуговує на увагу через свою безпідставність і спростовується умовами укладених між сторонами договорів.

Тобто, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не відображають суті спірних правовідносин і є недостатніми для скасування рішення суду першої інстанції.

Банком до справи додано всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед Банком.

Натомість, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не спростовано правової позиції Банку та не підтверджено своїх заперечень.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2020 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 30 вересня 2021 р.

Судді: