Справа № 286/2084/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду і просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10.05.2011 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , з 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, мотивуючи тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10.05.2011 було розірвано шлюб між ним та відповідачем, а також вирішено питання про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він не відмовляється утримувати власну дитину та допомагати їй, але сплата аліментів в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно на сьогоднішній день для нього є непосильною сумою. З 2011 року з нього систематично стягувалися аліменти на утримання сина. Так, Овруцьким відділом державної виконавчої служби з його заробітної плати щомісячно стягувалися кошти на утримання сина в розмірі від 4000 до 6000 гривень. Тобто, розмір сплачуваних ним аліментів в декілька разів перевищував не лише необхідний та достатній розмір аліментів, а й їх рекомендований розмір. На сьогоднішній день його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти в такому розмірі з наступних причин. Так, в 2020 році в нього почалися серйозні проблеми зі здоров`ям, що впливають на обсяг його працездатності. Крім цього, на його утриманні знаходиться його непрацездатна матір. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.04.2021 з нього стягуються кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи з січня 2021 року і довічно. Тобто, крім сплати аліментів на дитину, він повинен оплачувати власне дороговартісне лікування та сплачувати аліменти на свою матір. Дані обставини значною мірою впливають на його майновий стан, оскільки розмір отримуваного ним доходу значно менший, ніж був на момент вирішення питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Також, звертає увагу, що в нього відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, що дозволяло б йому повністю покрити витрати пов`язані зі сплатою аліментів.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вона просить визнати причини неподання відзиву у п`ятнадцятиденний строк поважними та прийняти його, а також відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10.05.2011 з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини не перевищують встановленого законом максимального розміру. Відповідач служить у військовій частині НОМЕР_1 м. Житомир та має дохід біля 16000 грн.. Маючи офіційний дохід та високу заробітну плату він має матеріальну можливість утримувати сина.

Щодо стану здоров`я позивача, то доказів до матеріалів позовної заяви довідку про свій стан здоров`я на сьогоднішній день він не надав. Лікування відбулося у 2020 році. Після медичного висновку позивач продовжує служити у військовій частині, що говорить про нормальний стан його здоров`я на сьогоднішній день.

Їх син від народження хворіє на дитячий аутизм, порушення поведінки, системний недорозвиток мови тяжкого ступеню, помірна розумова відсталість, стійко вражена соціальна дезадаптація. В зв`язку з хворобою їх дитина особлива та потребує постійного догляду. На даний час син навчається в Норинській школі, відвідує навчальні заняття разом з нею, так як сам не може себе обслуговувати. Оскільки, вона доглядає за сином, тому не має змоги працювати. Крім того, вона має також на утриманні іншу дитину доньку ОСОБА_4 , яка також в зв`язку із віком потребує постійного догляду. Відповідно, вона не може надавати сину належного матеріального забезпечення. Стягувані аліменти в розмірі 1/4 частини є мінімальним розміром, достатнім для нормального життя сина. Потреби дитини на медикаменти, харчування, одяг, взуття, лікування з віком та станом здоров`я лише збільшуються. Позивач сина не відвідує. Останній раз бачив його, коли йому було 3 роки. Позивач навіть не знає дати народження дитини, що підтверджується позовною заявою, в якій дата народження сина відсутня. Крім сплачених аліментів, будь-якої іншої допомоги на сина позивач не надає.

Щодо витрат позивача на утримання його матері зазначила, що діти повинні утримувати своїх непрацездатних батьків. У ОСОБА_5 є двоє дітей, які повинні утримувати матір. Одним з них є позивач. Однак, лише на одного сина ОСОБА_5 подала на аліменти. Рішення суду було постановлене 13.04.2021, але в реєстрі виконавчого провадження в мережі Інтернет, відсутнє виконавче провадження з приводу виконання даного рішення суду. Вказане свідчить, що даний позов було подано для зменшення аліментів на утримання сина. Оскільки, позивач фізично здоровий, працевлаштований, розмір стягуваних з нього аліментів в межах закону, тому підстав для зменшення розміру аліментів немає.

В зв`язку з доглядом за двома малолітніми дітьми, сином інвалідом, вона не змогла вчасно подати відзив, залишити дітей, тому просить суд визнати причини неподання відзиву у встановлений строк поважними.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до положень ст. 279 ЦПК України, з повідомленням учасників справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач про причини неявки не повідомив. Відповідач надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги не визнає, з підстав зазначених у відзиві. В задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України в абз. 4 ч. 17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст.192 СК України, ч. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частинами 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10.05.2011 у справі №2-843/11 було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2011 року (а.с. 6).

Копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2097/276 від 11.06.2020 (а. с. 9) свідчить, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні військової частини № НОМЕР_2 з 22.05.2020 по 11.06.2020. Йому встановлено діагноз: обмежений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз ІІ ступеня грудного та поперекового відділів хребта з больовим синдромом при незначному порушенні функції хребта. Двухсторонній деформуючий остеохондроз І стадія колінних та гомілково-ступеневих суглобів без порушення функції. ІХС. Атеросклероз аорти. Дифузний кардіосклероз. Недостатність аортального клапану легкого ступеня. СН-0 стадія Гастроезофагальна рефлексна хвороба з катаральним езофагітом. Хронічний верхньощелепний синусит, ремісія. Аномальна трихромазія тип «С».

В зв`язку з постановленим діагнозом його було визнано не придатним до служби у високомобільних десантних військах; обмежено придатним до військової служби, про що свідчать копії свідоцтва про хворобу №835, а також продовження свідоцтва про хворобу №835 від 11.06.2020 (а. с.10-11).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.04.2021 у справі №286/2/21 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.01.2021 і довічно (а.с.7-8).

Тобто, з відповідача на даний час стягуються аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на утримання матері ОСОБА_5 , в загальному розмірі 5/12 частини заробітної плати (1/4+1/6). Відповідно, загальний розмір аліментів не перевищує 50% заробітної плати позивача. Доказів про розмір заробітної плати (доходу) позивачем взагалі не надано.

Враховуючи, що відповідач має дитину-інваліда, а також малолітню дитину, суд визнає причини неподання відзиву у п`ятнадцятидений строк поважними та долучає даний відзив з доданими до нього письмовими доказами до матеріалів справи.

Досліджуючи вказані письмові докази суд звертає увагу на інвалідність дитини сторін.

Так, з копії медичного висновку №44 про дитину-інваліда віком до 18 років від 20.07.2017 вбачається, що в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявне захворювання: дитячий аутизм, порушення поведінки, системний недорозвиток мови тяжкого ступеню, помірна розумова відсталість, стійко виражена соціальна дезадаптація. Висновок дійсний до 30.09.2027.

Довідка Норинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №676 від 10.09.2021 свідчить, що ОСОБА_3 є учнем 6 класу даного навчального закладу та систематично відвідує навчальні заняття разом з мамою ОСОБА_2 , так як є дитиною з ООП, навчається за інклюзивною формою навчання, і сам себе не може обслуговувати.

Копія довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виконавчого комітету Овруцької міської ради №889 від 09.09.2021 підтверджує, що ОСОБА_2 , тобто позивач, має також на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виписка відомостей за звітні роки, сформована 21.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області свідчить про відсутність у ОСОБА_2 доходів, починаючи з липня 2021 року.

Вирішуючи вказаний спір між сторонами суд враховує і положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, якою закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, зважаючи на інвалідність дитини, яка потребує постійного догляду та додаткових витрат в зв`язку з хворобою, у яких добровільно позивач у відповідності до положень ст. 185 СК України участі не приймає, а також зважаючи, що позивач працює та отримує заробітну плату і доказів протилежного суду не надано, як не надано і доказів погіршення майнового стану в зв`язку хворобою; розмір аліментів присуджено у частці від заробітку (доходу) позивача і відповідно при зменшенні розміру заробітку буде зменшено і розмір аліментів; загальний розмір аліментів не перевищує 50% заробітку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів, що буде суперечити інтересам дитини.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2021