Ухвала

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 219/8324/17

провадження № 61-15366ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, міського голови міста Світлодарська Брехунця Анатолія Федоровича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про захист права власності, порушеного дискримінаційним шляхом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, міського голови міста Світлодарська Брехунця А. Ф., ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про захист права власності, порушеного дискримінаційним шляхом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо постановлення окремої ухвали про порушення законодавства України у судовому засіданні 04 березня 2019 року під час допиту свідка ОСОБА_3 у справі № 219/8324/17.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика» до Державного бюджету України штрафу за триваюче невиконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі № 219/8324/17.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування до ТОВ «Востокспецавтоматика» заходів процесуального примусу.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року відмовлено у задоволенні подання Бахмутського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», стягувач - ОСОБА_1 , про вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у забезпечені позову повернуто заявнику, роз`яснено заявнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року та на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у забезпечені позову, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу, на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла повернуто заявнику.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла залишено без задоволення.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла визнано неподаною та повернуто заявнику.

11 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.

Щодо ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 05 липня 2021 року та ухвали апеляційного суду про залишення без задоволення заяви про відвід суддів від 05 серпня 2021 року

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищенаведені норми закону дають підстави для висновку, що ухвала Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху та ухвала Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року про залишення без задоволення заяви про відвід суддів не підлягають оскарженню в касаційному порядку, оскільки не входять до переліку ухвал апеляційного суду, визначеного пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник оскаржує ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху та ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року про залишення без задоволення заяви про відвід суддів, зазначені судові рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до вимог статті 389 ЦПК України і у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Щодо ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 22 червня 2021 року, ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 05 липня 2021 року, ухвали апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною і її повернення від 13 серпня 2021 року

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме не враховано, що заявник виконав вимоги цивільного процесуального законодавства щодо оформлення апеляційних скарг. Зазначене, на думку заявника, вказує на порушення визначеного статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права особи на доступ до правосуддя.

Згідно із положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень суду апеляційної інстанцій вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у забезпечені позову повернуто заявнику у зв`язку з порушенням заявником пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підписана представником заявника, щодо якого відсутні відомості про те, що він є адвокатом.

Так, пунктом 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно із положеннями статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначних справ) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

За змістом статті 131-2 Конституції України (в редакції Закону України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року) для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до пп. 11 п. 16-1 розділу ХV Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у забезпечені позову підписана представником позивача Прожогою Ю. І., який діє на підставі довіреності від 04 серпня 2020 року, а відомості про те, що Прожога Ю. І. є адвокатом, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Верховний суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 357 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у постановлення окремої ухвали, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу, на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла повернуто заявнику в частині оскарження ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у постановлення окремої ухвали та ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, вичерпний перелік яких зазначено у даній статті.

Пунктом 17 частини першої статті 353 ЦПК Українипередбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окрема ухвала.

Пунктом 18 частини першої статті 353 ЦПК Українипередбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала щодо стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Тлумачення пунктів 17, 18 частини першої статті 353 ЦПК Українисвідчить, що законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише окремі ухвали суду першої інстанції та ухвали суду першої інстанції про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 353 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у постановленні окремої ухвали та ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу, оскільки ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали та про відмову у стягненні штрафу в порядку процесуального примусу не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, на підставі частини першої статті 353 ЦПК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі частини другої статті 357 ЦПК України.

29 червня 2021 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме: несплати судового збору, відсутності заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

На виконання зазначеної ухвали позивач надала апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2020 року, однак інші недоліки, визначені ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року, не усунуто.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 липня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк на виконання вимог ухвали Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 357 ЦПК Українидо апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 185 ЦПК Українивизначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Верховний суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги, оскільки заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, однак ОСОБА_1 не скористалась процесуальними правами щодо усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема не сплатила судовий збір.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята статті 394 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 22 червня 2021 року, ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 05 липня 2021 року, ухвали апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною і її повернення від 13 серпня 2021 року є необгрунтованою та у відкритті касаційного провадження у цій частині слід відмовити на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України .

Керуючись статтею 389 ЦПК України, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, міського голови міста Світлодарська Брехунець Анатолія Федоровича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про захист права власності, порушеного дискримінаційним шляхом, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець