28.09.2021 Справа № 756/7474/21
Унікальний номер судової справи 756/7474/21
Номер провадження 2/756/4566/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23 вересня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 20.03.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у борг, а відповідач отримав від позивача від позивача у борг грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 5 000,00 доларів США та зобов`язався повернути у строк до 15.05.2018 грошові кошти у розмірі 5 500,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідач станом на 12.05.2021 прийняті на себе зобов`язання не виконав.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача (у тому числі письмово) з вимогами про усунення порушення зобов`язання, зокрема в останнє 04.02.2021. Станом на дату подачі позову відповідач залишив заявлені позивачем вимоги без виконання.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 20.03.2018 в розмірі 5500 доларів США, що станом на 13.05.2021 за курсом НБУ становить 151 974,90 грн.

Ухвалою суду від 09.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/7474/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.07.2021.

Підготовче засідання з підстав, передбачених закодавством неодноразово відкладалося, востаннє на 06.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 06.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 23.09.2021.

23.09.2021 у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, у зв`язку з неявкою відповідача клопотав щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки та відзиву на позовну заяву суду не надав.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що сторона позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно розписки від 20.03.2018, написаної відповідачем ОСОБА_2 , він отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США та зобов`язався повернути у розмірі 5 500,00 доларів США у строк до 15.05.2018 (а.с. 6).

Судом встановлено, що оригінал розписки знаходиться у позивача.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе боргових зобов`язань.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі №6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не спростовано твердження позивача про невиконання грошового зобов`язання у визначені сторонами строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідач зобов`язання повернути кошти позивачу в термін визначений розпискою, а саме 5 500,00 доларів США в строк до 15.05.2018 не виконав, права позивача підлягають захисту, а тому стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 5 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.05.2021 еквівалентно 151 974,90 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 151 974,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 519,75 грн (а.с. 5).

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість у розмірі 5 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.05.2021 становить 151 974,90 грн; витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 1 519,75 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Дата складення повного рішення - 28.09.2021.

Суддя І.М. Банасько