Справа № 157/137/21 Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С.
Провадження № 22-ц/802/1114/21 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Данилюк В. А.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_3 , на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 24 вересня 2010 року по 15 жовтня 2020 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. За час шлюбу в них народилося четверо дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка вказує, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та їздить на сезонні роботи за кордон, від чого має високий дохід, який дає йому змогу брати участь в утриманні своїх дітей. Зазначає, що сама вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя спільних дітей, їх повноцінне харчування та витрати на навчання. На час звернення до суду з даним позовом обов`язок по утриманню дітей позивачка виконує фактично одна, без допомоги їх батька.

На підставі наведеного позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на дітей: дочок ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 1250 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 гривень судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказує на те, що суд взяв до уваги та поклав в основу свого рішення показання свідка ОСОБА_8 , які, на його думку, є сумнівними та необ`єктивними, тому такі докази не можуть бути підставою для задоволення позову. Зазначає, що в ході судового розгляду позивачкою не було доведено обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Вважає, що оскільки судом помилково взято до уваги недопустимі та недостовірні докази, це призвело до ухвалення необгрунтованого і незаконного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає її необґрунтованою та такою, що містить неправдиві дані, та доводи, що не відповідають дійсності, тому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення аліментів та стягуючи з відповідача аліменти на кожну дитину в розмірі по 1250 грн щомісячно, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач перебуває в працездатному віці, інших дітей на утриманні не має, та виходив з пріоритетності інтересів дітей, а тому вважав, що відповідач зобов`язаний утримувати їх до повноліття, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати власних дітей судом не встановлено. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, те, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 грн щомісячно на кожну дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони з 24 вересня 2010 року перебували в шлюбі.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року у справі №157/63/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6).

Від даного шлюбу у сторін народилось четверо дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8, 9, 10, 11).

Діти залишились проживати разом із матір`ю - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою виконкому Прилісненської сільської ради від 25.01.2021 р. № 107 та показаннями допитаної в судовому засіданні старости сіл Тоболи та Старі Червища Прилісненської ОТГ Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_8 .

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він постійно надає допомогу дітям через свою матір, особисто дітей не відвідує, щоби зайвий раз не створювати конфлікту в них на очах і не травмувати їх. На підтвердження належного утримання своїх дітей позивач надав товарні чеки та квитанції про придбання продуктів харчування, одягу та іграшок.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Суд за заявою одержувача, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Таким чином, для дітей віком до 6 років гарантований мінімальний розмір аліментів з 1 січня 2021 року становить - 960,50 грн, із 1 липня - 1006,50 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років мінімальні виплати складають відповідно : 1197,50 грн та 1255 грн.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на кожну дитину, суд першої інстанції врахував вище наведені норми СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також, що відповідач ще до подання позовної заяви надавав частково матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей, а тому суд правильно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі по 1250 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апелянта про добровільне та постійне утримання власних дітей, що є підставою для відмови у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки це його обов`язок незалежно від пред`явлення позову та право дітей на аліменти, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для нормальної життєдіяльності та розвитку.

Отже, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та дійшов вірного висновку про наявність підстав про стягнення аліментів у розмірі по 1250 грн щомісячно на кожну дитину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, що обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення, а визначений судом розмір аліментів є справедливим та відповідає потребам дітей.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді