КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:370/1393/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9584/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Косенко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року,

встановив:

у червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 258 831 грн. 75 коп., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., вартість проведення оцінки матеріальної шкоди в розмірі 2 500 грн. та судові витрати.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 47 970 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення матеріальної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 29.02.2020 в смт. Макарів на вул. Д.Ростовського о 16.25 сталась ДТП за участі автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та марки «Ford Siera», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою судді Макарівського районного суду Київської області від 28 квітня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1 ч. 130 та 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення. Оскільки вказана ДТП сталась з вини ОСОБА_2 , позивач просив стягнути з нього вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля марки «Ford Siera», який становить 236 673 грн. 48 коп., витрати на придбання лікарських засобів в розмірі 2 158 грн. 27 коп., витрати на виготовлення звіту про визначення матеріального збитку в розмірі 2 500 грн., а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року позовні вимоги було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 47 970 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., стягнуто судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, було заподіяно матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_1 , що є підставою для покладення на нього цивільної відповідальності.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції взяв до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку, який був складений оцінювачем ОСОБА_3 за його зверненням до ФОП ОСОБА_4 , який є суб`єктом оціночної діяльності, від 27.05.2020 Відповідно до Звіту вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки ««Ford Siera», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 45 470 грн. Також суд стягнув на користь позивача вартість складання вказаного Звіту в сумі 2 500 грн.

В частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та вирішення питання про судові витрати позивач рішення суду першої інстанції не оскаржував, а тому рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення стст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до чч. 1 -3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В ч. 1 статті 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями чч. 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як видно з обставин справи, в результаті ДТП, яка сталась 29.02.2020 було ушкоджено належний позивачу автомобіль марки «Ford Siera», державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказана ДТП сталась з вини ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 2. 5 та п. 12.1 ПДР, та був постановою судді Макарівського районного суду Київської області від 28 квітня 2020 року визнаний винним у порушенні ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даних про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, матеріали справи не містять.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на висновки, зроблені в постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року (справа №676/518/17), є безпідставним, оскільки в зазначеній справі були встановлені інші обставини. Зокрема, позивач заявляла вимоги про відшкодування фактично понесених нею витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, та стягнення упущеної вигоди, а цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором зі страховою компанією.

Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог надав до суду Звіт, виготовлений на його замовлення оцінювачем ОСОБА_3 27.05.2020. Оцінювачем було вказано, що при проведенні оцінки він використовував положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМ України №140 від 10.09.2003., Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159.

Згідно п. 8.1.та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з умов, зокрема, якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість,

У вказаному Звіті зазначається, що належний позивачу автомобіль 1992 року випуску, ринкова вартість автомобіля становить 45 470 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,70. Вартість матеріального збитку була визначена оцінювачем як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування колісним транспортних засобом (втрати товарної вартості). Оскільки сума вартості відновлювального ремонту з урахування значень транспортного засобу є більшої, ніж вартість транспортного засобу, оцінювач визначив вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 в сумі 45 470 грн.

Зазначення судом першої інстанції в рішенні положення норми ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки не впливає на загальний правильний висновок щодо задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди частково.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його вимогу про відшкодування витрат на придбання лікарських засобів, є необґрунтованими. До позовної заяви позивачем було додано Довідку №229, видану 29.02.2020 з Травмпункту Макарівської центральної районної лікарні, відповідно до якої, йому було діагностовано забій м`яких тканин голови та лівого колінного суглобу. За результатами обстеження йому було проведено первинну хірургічну обробку із застосуванням класичного антисептичного препарату - діамантовний зелений спиртовий розчин (а/с 37). Будь-яких інших процедур та призначень у довідці не зазначено. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо оплати придбання лікарських засобів.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді