ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором і судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ТОВ «Авто просто» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 11 березня 2016 року між ТОВ «Авто просто» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір (фінансових послуг, кредиту) і встановлено відсотки за користуванням цими коштами, сторонами також оформлено і підписано додаток до цього договору, кредитні кошти відповідачу було надано, договір почав виконуватися. Цей договір укладався з метою придбання відповідачкою автомобіля; автомобіль відповідачка придбала і використовувала його зі своєю метою. З іншими відповідачами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) 25 серпня 2018 року було укладено договори поруки і вони зобов`язалися погашати борг ОСОБА_1 як кредитонабувача. Але в порушення умов цього договору і закону відповідач перестав виплачувати тіло кредиту та відсотки, інші виплати, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. Вважають вказане незаконним і просили стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість по вказаному договору фінансових послуг з урахуванням штрафних санкцій та судових витрат, задовольнивши позов у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року позовну заяву ТОВ «Авто просто» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» заборгованість по договору № 718406 від 11 березня 2016 року станом на червень 2019 року в сумі 329 786 грн. 11 коп., з яких 1) періодичні платежі (основна заборгованість) 205 868 грн. 61 коп., 2) щомісячна винагорода 123 917 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» витрати на судовий збір з кожного окремо в сумі по 1 236 грн. 70 коп., а всього в сумі 4 946 грн. 80 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ТОВ «Авто просто» та відповідачем ОСОБА_1 договору № 718406 від 11 березня 2016 року ОСОБА_1 отримала у позивача кредит для своїх потреб на придбання автомобіля зі сплатою обумовлених відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до повного погашення; сторонами також оформлено і підписано додаток до цього договору, кредитні кошти відповідачу було надано, договір почав виконуватися. Цей договір укладався з метою придбання відповідачкою автомобіля; автомобіль відповідачка придбала і використовувала його зі своєю метою. З іншими відповідачами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) 25 серпня 2018 року було укладено договори поруки і вони зобов`язалися погашати борг ОСОБА_1 як кредитонабувача (у вказаних в договорі межах) та разом з нею нести солідарну відповідальність перед позивачем ТОВ «Авто просто» - у повному обсязі цих зобов`язань, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (штрафу, пені). Товариство виконало умови вказаного договору та на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 надало їй вказані кредитні кошти, що підтверджується доказами і фактично не заперечується сторонами.

Позивач, кредитодавець, відповідно до умов договору відправив на ім`я відповідачів, позичальника, претензію і про заборгованість та припинення своїх обов`язків через невиконання відповідачами умов договорів. Претензія відповідачами була отримана.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідачі свої зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконали, перестали своєчасно сплачувати відсотки по кредиту, інші належні платежі, утворилася заборгованість. В добровільному порядку питання не вирішене.

Заборгованість відповідачів по договору № 718406 від 11 березня 2016 року станом на червень 2019 року становить: в сумі 329 786 грн. 11 коп., з яких 1) періодичні платежі (основна заборгованість) 205 868 грн. 61 коп., 2) щомісячна винагорода 123 917 грн. 50 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ Авто просто, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір та приймав кошти і зобов`язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо несправедливості умов договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не стосуються предмету спору у даній справі та ухвалою суду від 18 травня 2021 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів і визнання договору недійсним, було відмовлено, вказана ухвала до апеляційного суду не оскаржувалась.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана оцінка, а тому додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко