Справа № 463/2935/21
Провадження № 2/463/1051/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Заставної С.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером №23538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 11147,12 грн.; про стягнення з відповідача на її користь судового збору у розмірі 1362 гривень, сплачених нею за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а також витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підтвердження остаточного розміру, порядку та факту сплати яких зобов`язувалась представити при судовому розгляді справи.

Позов мотивує тим, що 12 лютого 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером №23538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 11147,12 грн.

03.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною в межах виконавчого провадження ВП №64660475 з примусового виконання виконавчого напису №23538 від 12.02.2021 року прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Про наявність оскаржуваного виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження позивач дізналась лише 11.03.2021 року, отримавши за місцем своєї праці (Філія державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Львівській області) постанови приватного виконавця від 03.03.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Оскаржуваний виконавчий напис №23538 від 12.02.2021 року вважає вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що потягло за собою неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору. Зокрема, такий вчинено з порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від боржника та стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, за умови його погашення, в тому числі часткового, (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку із цим, на думку позивача, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Зазначила, що позивач жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» не має, жодного кредитного чи іншого договору з ними не укладала, будь-яких інших документів не підписувала.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму Закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової компанії, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача.

Таким чином, безспірність заборгованості, на думку позивача, підтверджується документами, передбаченими Переліком документів (в редакції, що відповідає положенням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2), а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, за твердженням позивача, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Однак, з представлених відповідачем приватному нотаріусу документів разом із заявою про вчинення виконавчого напису, за твердженнями позивача, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, оскільки копії таких документів позивачу для ознайомлення не представлено.

Крім того, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням умови, передбаченої статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема щодо вчинення такого, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У зв`язку з цим позивач вважає, що Відповідачем пропущено строк позовної давності, а нотаріусом порушено ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Оскільки позивач оспорює в судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» повністю, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 18.03.2021 року. Ухвалою судді від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі без виклику сторін у справі. Крім того, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином засвідчені копії виконавчого напису, вчиненого 12.02.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 23538 та копії документів, які подавались ТзОВ «Вердикт капітал» для вчинення вказаного виконавчого напису.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 12 лютого 2021 року зареєстрований в реєстрі за №23538 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» () заборгованості в розмірі 11147,12 гривень.

Крім того, всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого ОСОБА_1 позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, 25.05.2021 року скерував на адресу суду відзив на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно поданого відзиву представник ТзОВ «Вердикт капітал» просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Викладені у відзиві на позов заперечення обґрунтовував тим, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із вимогою про вчинення виконавчого напису у стягувача таке право існувало, а заявлена ним сума заборгованості боржника ОСОБА_1 була безспірною. Вважає, що відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, на думку представника відповідача, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Фактично поданий стороною відзив на позов зводиться до цитування положень Закону України «Про нотаріат», Постанови КМ України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2021 року №296/5.

Також представник ТзОВ «Вердикт капітал» 25.05.2021 року скерував на адресу суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, згідно якого просив в стягненні таких на користь ОСОБА_1 відмовити у зв`язку з іх необґрунтованістю та недоведеністю їх понесення.

З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві на позов), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.09.2021 року на адресу суду надійшов лист приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, згідно якого останній інформує суд про неможливість подання витребовуваних у справі доказів у зв`язку із анулюванням його свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого 26.12.2011 року за №8679, та передачею у відповідності до ч.5 ст.30-1 Закону України «Про нотаріат» до відповідного нотаріального архіву усіх документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером №23538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 11147,12 грн.

Копія оскаржуваного виконавчого напису позивачем до матеріалів справи не додана, у зв`язку з відсутністю в неї такого. А також така не надана і приватним нотаріусом на вимогу суду.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною було розпочато виконавче провадження ВП №64660475, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, в межах зазначеного виконавчого провадження постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.03.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність з`явлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушення процедури вчинення такого та пропуском 3-річного строку. Крім того, позивач оспорює суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі, та вважає таку неправомірною.

Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного.

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), яка відступила від висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних про те, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Відтак Велика Палата Верховного Суду відступивши від цього висновку, вважає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до правового висновку, висловленого у п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Як встановлено судом з матеріалів справи по виконавчому напису нотаріуса стягується з позивача заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», однак відомостей на підтвердження того, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» існували зобов`язання, в тому числі кредитні, суду не представлено. Такі не долучено відповідачем і до скерованого на адресу суду відзиву на позов. А відтак суд надає віри в цій частині поясненням позивача про те, що позивач жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» не має, жодного кредитного чи іншого договору з ними не укладала, будь-яких інших документів не підписувала. Крім того, не надано суду і доказів на підтвердження відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги до ОСОБА_1 , за наявності такого.

Крім того, детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, суду не представлено. Відсутні у справі й докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Вважає суд правдивими і такими, що відповідають обставинам справи та наявним в ній матеріалам, покликання позивача про вчинення виконавчого напису з пропуском 3-річного строку давності. Оскільки жодних документів на спростування вказаних покликань стороною відповідача не представлено та клопотань про їх витребування суду не заявлено.

У зв`язку із непредставленням стороною відповідача жодних доказів на підтвердження обґрунтованості зазначених у відзиві на позов заперечень, суд розцінює такі, як формальну реалізацію відповідачем свого права на подачу відзиву на позов, а також спробу уникнути відповідальності.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір на загальну суму 1362,00 грн., з яких 908,00 грн. сплачені за подання позовної заяви, 454,00 грн. заяви про забезпечення позову.

У зв`язку із непредставленням позивачем підтверджуючих документів питання про розподіл судових витрат у вигляді понесених витрат на оплату правової допомоги суд не вирішує.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером №23538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 11147,12 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні нуль копійок) судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову.

Дата складення рішення суду 05.10.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5б, ;

Треті особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35, код ;

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, будинок 6, офіс 14, код .

Суддя: Мармаш В.Я.