Провадження №2/369/5281/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області Дубас Т.В., за участю секретаря Житар А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв. м., майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 36.6 кв.м., автомобіль марки КІА SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , загальний причіп: ПР-бортовий-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 20.06.2019 року.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 12.20 год. 26.10.2021 року.

28.09.2021 року подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов по справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв. м., майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 36.6 кв.м., автомобіль марки КІА SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , загальний причіп: ПР-бортовий-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 20.06.2019 року.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначила, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, є предметом спору, право власності на нього зареєстроване за померлим ОСОБА_3 , а відтак, враховуючи ту ситуацію, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому 29 вересня 2021 року спливає шестимісячний строк прийняття спадщини, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а відповідачі мають намір оформляти право на спадщину за законом на спірне майно, не дочекавшись рішення суду, тому що активно відвідують нотаріальну контору і турбують нотаріуса, тому у позивача є побоювання, що відповідачі можуть розпорядитися спірним майном, що утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення, або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів заявника.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як убачається із матеріалів справи, предметом позову є визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що 02 червня 2021 року, рішенням Лисянського районного суду Черкаської області, задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та встановлено юридичний факт, а саме: проживання ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть №83 від 31.03.2021 року, зареєстрований Лисянським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. Рішення суду набрало законної сили 02 липня 2021 року.

З огляду на те, що між сторонами дійсно існує спір з приводу вказаного нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем, позивач, яка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , має намір звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Обраний позивачем. вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно спрямований на запобігання відчуженню майна, яке є предметом спору та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Керуючись ст. ст. 149 -153, 258, 260-261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,1 кв. м., майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 36.6 кв.м., автомобіль марки КІА SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , загальний причіп: ПР-бортовий-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 20.06.2019 року.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Інформація про боржника: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Т.В. Дубас