Ухвала

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 377/632/19

провадження № 61-10286ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру спадкової частки та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 13 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу було залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо підтвердження сплати судового збору, зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року заявнику продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору та уточнення касаційної скарги в частині зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, до 30 вересня 2021 року.

У вересні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали від 02 вересня 2021 року, які містять підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У заяві про усунення недоліків заявник зазначає, що підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року є застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, однак не вказує постанову Верховного Суду, яка містить відповідні висновки. Крім того, заявник вказує, що апеляційним судом допущено порушення процесуального права, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України, при цьому не конкретизуючи, які пункти частини третьої статті 411 ЦПК України порушено.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з тим, що заявником не подано нової редакції касаційної скарги, а вказані у заяві про усунення недоліків обставини не є підставами касаційного оскарження в розумінні частини другої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 02 вересня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху заявником не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара