РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представник відповідача Державної іпотечної установи Качан В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвійчука Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «банк «Фінанси та Кредит» про визнання зобов`язань припиненими,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної іпотечної установи, державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвійчука Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «банк «Фінанси та Кредит» про визнання зобов`язань припиненими.

В обґрунтування позову вказує, що 07 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір №Ф1-06/4б259-74 на споживчі цілі. Вказує, що банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 27 000,00 євро з оплатою по процентній ставці 9,0% річних. Дата погашення кредиту - 07.08.2016. ОСОБА_3 передав в іпотеку для ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 05.08.2008 року та 25.09.2010 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладені додаткові угоди до кредитного договору. 25 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений договір поруки до кредитного договору №Ф 1-06/46259-74. 11 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги №14/4-В за Кредитним договором Ф1-06/46259-74 від 07.08.2006 року, іпотечним договором №46259-74 від 07.08.2006 року та договором поруки Ф1-06/46259-74 від 25.06.2006 року. Зазначає, що ОСОБА_3 та вона перебували в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 . За життя, 20.08.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт на позивача. На день відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, це підтверджується адресною карткою. Відтак, прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. 04.01.2019 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О. О. було заведено спадкову справу №02/2019. 25 січня 2019 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук О. О. отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №153982243 (копія додається). З інформаційної довідки вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , яка належить спадкодавцю, перебуває в іпотеці, іпотекодержатель: Філія Банку «Фінанси та Кредит» ТОВ у Рівненській області. Реєстрацій номер обтяження 3569987. З огляду на зазначену інформацію, 16.04.2019 нотаріусом було надіслано на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про відкриття спадщини. Факт надсилання підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» із трек-номером 260. Позивач зазначає, що з метою повідомлення відповідача про відкриття спадщини ОСОБА_3 та фактичне прийняття нею спадщини, 08.05.2019 вона приїхала на особистий прийом до уповноваженої особи відповідача, начальника відділу - Солохи Ярослава. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1281 ЦК України, 30.03.2020 року позивач надіслала на адресу відповідача заяву, в якій письмово повідомила про смерть чоловіка та про заведення спадкової справи. До заяви було додано копію свідоцтва про смерть. Факт надсилання заяви підтверджується описом вкладення в цінний лист, накладною АТ «Укрпошта» із трек-номером 255 та відповідним фіскальним чеком. Позивач вказує, що до складу спадщини ОСОБА_3 увійшли зобов`язання з повернення кредиту, забезпеченого іпотекою. Вважає, що відповідач пропустив строк (передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України, в редакції що діяла на момент відкриття спадщини), пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, оскільки про смерть спадкодавця позивач повідомила працівника відповідача будучи на особистому прийомі, а також шляхом направлення 03.03.2020 року письмової заяви на адресу відповідача. У звязку з цим звертається до суду з даним позовом. Враховуючи наведене просить суд:

- у зв`язку з втратою Державною іпотечною установою права вимоги за договором про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015, внаслідок пропуску передбачених ст. 1281 ЦК України преклюзивних строків, визнати припиненими:

- кредитний договір №Ф 1-06/46259-74 від 07.08.2006 та додаткові договори до нього, укладені між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ;

- іпотечний договір №46259-74 від 07.08.2006 та додаткові договори до нього, укладені між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ;

- договір поруки №Ф1-0б/4б259-74-п від 25.09.2010, укладений між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

- припинити обтяження речових прав на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом скасування записів №3569915 від 07.08.2006 (заборона на нерухоме майно) та №3569987 від 25.09.2010 (іпотека), що зареєстровані приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О. С.

28 вересня 2021 року представник позивача подав суду письмову заяву про відмову від частини позовних вимог та уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвійчука Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «банк «Фінанси та Кредит» про визнання зобов`язань припиненими, в частині позовної вимоги про припинити обтяження речових прав на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом скасування записів №3569915 від 07.08.2006 (заборона на нерухоме майно) та №3569987 від 25.09.2010 (іпотека), що зареєстровані приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О. С. закрито.

В прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_2 про уточнення (конкретизацію) позовних вимог, а саме: у зв`язку з втратою Державною іпотечною установою права вимоги за договором про відступлення права вимоги №17/4-В від 11.02.2015, внаслідок пропуску передбачених ст. 1281 ЦК України преклюзивних строків, визнати припиненими:

- зобов`язання за кредитним договором №Ф 1-06/46259-74 від 07.08.2006 та додатковими договорами до нього, укладеними між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ;

- іпотеку за іпотечним договором №46259-74 від 07.08.2006 та додатковими договорами до нього, укладеними між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ;

- зобов`язання за договором поруки №Ф1-0б/4б259-74-пвід 25.09.2010, укладеним між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 - відмовлено.

Стороною відповідача у даній справі поданий відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказують, що 07 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір №Ф1-06/4б259-74, згідно умов якого Банк надав позичальнику 27000.00 євро. В забезпечення виконання договору було укладено іпотечний договір, предметом якого є трьохкімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 . Між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит та Державною іпотечною установою (Новий кредитор), 11 лютого 2015 року укладено Договір про відступлення прав вимоги № 17/4-В (далі - Договір відступлення) нотаріально посвідчений 11.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № 616. Згідно інформації з Додатку№1, під порядковим номером 382 Новий кредитор набув права вимоги за Кредитним договором Ф1-06/46259-74 від 07.08.2006 року, іпотечним договором №46259-74 від 07.08.2006 року та договором поруки Ф1-06/46259-74 від 25.06.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Банком. Зазначають, що 17.09.2015 року постановою Правління Національного банку України № 612 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до банку. 21.10.2015 року Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_3 було відправлено повідомлення № 7273/11/2 від 15.10.2015 про те, що з 17.09.2015 року, Державна іпотечна установа є єдиними кредитором, відповідно до умов Кредитного договору та Договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року. Таким чином, починаючи з 17 вересня 2015 року Позичальник повинен був виконувати зобов`язання за Кредитним Договором та сплачувати платежі в рахунок погашення кредиту тільки на реквізити Державної іпотечної установи, про що був належним чином повідомлений, але на поточний рахунок Державної іпотечної установи за період з 17 вересня 2015 року по 09 липня 2018 року (день смерті ОСОБА_3 ) від Позичальника за Кредитним Договором № Ф1-06/46259-74 від 07.08.2006р. грошових коштів не надходило. Отже, з огляду на вищевикладене, саме Державна іпотечна установа є належним кредитором Спадкодавця, і в силу приписів ст. 1281 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкоємці були зобов`язані повідомити саме відповідача ДІУ, як кредитора ОСОБА_3 , про відкриття спадщини, натомість інформацію про смерть позичальника та прийняття спадкоємцем спадщини ДІУ дізналася лише в грудні 2020р. від АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали обґрунтування вимог, просили позовні вимоги задовільнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Суд заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Суд встановив, що 07 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір №Ф1-06/4б259-74 на споживчі цілі. Положеннями п. 2.1 та п. 3-2 означеного договору передбачено, що банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 27 000,00 євро з оплатою по процентній ставці 9,0% річних. Дата погашення кредиту - 07.08.2016. ОСОБА_3 передав в іпотеку для ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 05.08.2008 ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклали додаткову угоду до кредитного договору №Ф 1-06/46259-74 про зміну розміру процентної ставки за кредитом на 11,4% річних.

25 вересня 2010 року сторони підписали додаткову угоду №2 якою, окрім іншого, було змінено кінцевий термін погашення кредиту до: 07.08.2017 року. Окрім того, в п. 9 означеної додаткової угоди вказано, що на дату її укладення ОСОБА_3 допустив прострочення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором в сумі 4 626,12 євро. Цього ж дня, між ОСОБА_3 та банком було укладено додатковий договір №2 до іпотечного договору №46259-74 від 25.09.2010 року.

05.08.2008 року та 25.09.2010 року ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклали додаткові угоди до кредитного договору №Ф 1-06/46259-74.

25 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений договір поруки до кредитного договору №Ф 1-06/46259-74.

11 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення права вимоги №14/4-В за договорами (кредитними, іпотеки, поруки, тощо), а саме у додатку№1, під порядковим номером 382 Новий кредитор набув права вимоги за Кредитним договором Ф1-06/46259-74 від 07.08.2006 року, іпотечним договором №46259-74 від 07.08.2006 року та договором поруки Ф1-06/46259-74 від 25.06.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Банком.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія НОМЕР_2 .

В заповіті від 20 серпня 2010 року ОСОБА_3 заповідає все належне йому майно своїй дружині позивачу ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 09.07.2018 року.

На день відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено адресною карткою.

04 січня 2019 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О. О. було заведено спадкову справу №02/2019 (номер у спадковому реєстрі 53579853), підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54672243.

25 січня 2019 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук О. О. отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №153982243 (копія додається). З інформаційної довідки вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , яка належить спадкодавцю, перебуває в іпотеці, іпотекодержатель: Філія Банку «Фінанси та Кредит» ТОВ у Рівненській області. Реєстрацій номер обтяження 3569987.

З огляду на означену інформацію, 16.04.2019 нотаріусом було надіслано на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про відкриття спадщини. Факт надсилання підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» із трек-номером 260.

Згідно ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ст. 1218 ЦК України, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

За змістом ст. 1281 ЦК України, (в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини) зазначено, що Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючі всі обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не виконано вимоги ч.1 ст. 1281 ЦК України про те, що Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги з наступних підстав.

Про наявність боргів Спадкодавця перед Відповідачем №1 позивачу було відомо, ці обставини стороною позивача не заперечуються, та підтверджені матеріалами справи.

Посилання сторони позивача на те, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 на адресу відповідача надіслала заяву, в якій повідомила про смерть свого чоловіка ОСОБА_3 долучивши до неї свідоцтво про смерть, і факт надсилання заяви підтверджується описом вкладення в цінний лист, накладною АТ «Укрпошта» із трек-номером 255 та відповідним фіскальним чеком долучені до матеріалів справи не можна вважати як доказ того, що відповідач отримав ці документи виходячи з наступного.

З інформації АТ «Укрпошта» за пошуком поштового відправлення за 255 слідує, що на час запиту 02.02.2021 року дані про відправлення відсутні.

Отже, станом на час розгляду справи доказів про те, що відповідач №1 отримав повідомлення та документи, які вказані в описі вкладення цінного листа в матеріалах справи немає.

Крім цього, відправлені ОСОБА_1 03.03.2020 року на адресу Відповідача №1 документи зазначені в Описі вкладення в цінний лист не містять номеру поштового відправлення, що суперечать ч. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

Не можна визнати як доказ показання свідка ОСОБА_1 про те, що вона 08 травня 2019 року приїхала на особистий прийом до уповноваженої особи відповідача - начальника відділу Солохи Ярослава і повідомила останнього про смерть свого чоловіка ОСОБА_3 та прийняття нею спадщини, оскільки з дослідженого журналу відвідувачів Державної іпотечної установи за 08 травня 2019 року така інформація відсутня.

Як убачається з матеріалів справи днем, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини є повідомлення від 11 грудня 2020 року, коли Державна іпотечна установа отримала довідку за №083-3389/20від АТ «Банк «Фінанси та кредит», як первісного кредитора про смерть ОСОБА_3 .

З вимогою до ОСОБА_1 , як до спадкоємця, держана іпотечна установа звернулася 10.02.2021 року.

Щодо обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що «особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду про те, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Водночас подальші зміни правовідносин, зокрема припинення прав та обов`язків з договору, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору...»; «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком про те, що припинення обов`язку за договором тісно пов`язане з припиненням самого договору. Передбачений законом спосіб захисту у вигляді припинення судом існуючого правовідношення на майбутнє (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України) за своєю правовою суттю відрізняється від способу захисту у вигляді визнання судом припиненим договору в минулому, який законом не передбачений».

Отже, вимоги позивача визнати припиненими кредитний договір №Ф 1-06/46259-74 від 07.08.2006 та додаткові договори до нього, укладені між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ; - іпотечний договір №46259-74 від 07.08.2006 та додаткові договори до нього, укладені між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 ; - договір поруки №Ф1-0б/4б259-74-п від 25.09.2010, укладений між ПАТ «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є неналежним способом захисту.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України не підлягає до задоволення вимога про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки суд відмовив у задоволені позову,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвійчука Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «банк «Фінанси та Кредит» про визнання зобов`язань припиненими - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Державна іпотечна установа, місце знаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі українки, буд.34, оф.201, .

Відповідач: державний реєстратор - приватний нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Олександр Сергійович, місце знаходження: 33023, м.Рівне, вул.. Київська, буд.11.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «банк «Фінанси та Кредит», місце знаходження: 04050, м. Київ, вул.. Артема, буд.60, .

Повний текст рішення виготовлено 07 жовтня 2021 року.

Суддя Харечко С.П.