Справа № 0907/28/2012
Провадження № 22-ц/4808/1005/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 , представника апелянта адвоката Чехи М.В., представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року, постановлену у складі судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франківськ, у справі за заявою ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у процесі, стягувача у виконавчому провадженні та стягувача у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу виконавчих листів.

Заява обґрунтована тим, що 25 червня 2012 року Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення у справі № 0907/28/2012, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість згідно Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2006 у розмірі 163105,56 грн, що за курсом НБУ станом на 15.12.2011 становить 20413,97 доларів США та 1631,06 грн витрат по сплаті судового збору, а всього 164736,60 грн.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкритих виконавчих проваджень на виконання зазначеного рішення немає.

Виконавчі документи по стягненню заборгованості зі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» не отримувало та відповідно не передавало до ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000011-b від 17.04.2019, укладено Договір № 1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком прав вимоги за кредитним договором № 0 від 13.12.2006, укладеними між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та СтеценкомЛ.В.

Отже, новим кредитором за вказаним кредитним договором є ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Згідно із актом перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_3 від 23.12.2019, виявлено відсутність у матеріалах кредитної справи певних документів, зокрема, виконавчих листів на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 0907/28/2012, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.12.2006 у розмірі 163 105,56 грн, що за курсом НБУ станом на 15.12.2011 становить 20 413,97 доларів США та 1631,06 грн витрат по оплаті судового збору, а всього - 164 736,60 грн.

На момент подання даної заяви, виконавчі листи про стягнення зі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не отримані стягувачем та не перебувають на виконанні в органах виконавчої служби України. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, досі не виконано. При цьому, видати виконавчі листи неможливо без поновлення пропущеного строку на їх пред`явлення.

Враховуючи викладене, заявник просив замінити сторони у процесі, стягувача у виконавчому провадженні та стягувача у виконавчих листах на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 0907/28/2012 з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника - ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»; поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання та видати виконавчі листи (а.с. 83-84, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчих листах на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 0907/28/2012. Поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів (а.с. 149-151, том 1).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянтка зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не навів жодних доказів та мотивів на підставі яких він дійшов висновку, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є поважними.

При цьому, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився ще в липні 2013 року, тобто заявник звернувся до суду із заявою більше, ніж через шість років після закінчення відповідного строку.

Доводи заявника про те, що ПАТ «Дельта Банк» постановою НБУ від 02.03.2015 віднесено до неплатоспроможного, а постановою НБУ від 02.10.2015 відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідаційну процедуру, не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки зазначені події настали у 2015 році, а строк закінчився у 2013 році.

Вказує на те, що товариство, укладаючи договір про відступлення права вимоги у 2019 році, не могло не усвідомлювати негативні наслідки щодо неможливості виконання рішення суду.

Відтак, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (а.с. 65-70, том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» - адвокат Чернишенко А.Г. вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та їх не відповідність дійсним обставинам справи.

Крім того, звертає увагу суду на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду. Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, представник заявника зазначає, що між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 11.05.2019 укладено договір про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.12.2006, укладеним з ОСОБА_3 та договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 . При цьому, при передачі матеріалів кредитної справи ПАТ «Дельта Банк» не надало виконавчих листів щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Представник заявника вважає, що такі було втрачено під час пересилки від державної виконавчої служби до ПАТ «Дельта Банк», оскільки виконавчі провадження з виконання вказаних виконавчих листів завершено у 2014 році, відтак на виконанні виконавчі листи не перебувають. Разом з тим, вказує, що процедура передачі оригіналів кредитних справ боржників є довготривалою, включає в себе також процедуру звірки за актами прийому-передачі документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, в тому числі, оригіналів виконавчих листів.

Враховуючи викладене, представник заявника вважає, що судом першої інстанції повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуально права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали (а.с.97-100, том 2).

Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судовому засіданні апелянт та її представник вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.

Представник заявника просив відхилити скаргу за безпідставністю.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, викликався до суду, у тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 164, том 2), що відповідає вимогам частини 11 статті 128 ЦПК України та свідчить про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку із неявкою учасника справи не вбачає.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, згідно з якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає не повністю.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2012 року у справі №0907/28/2012 задоволено позов ПАТ «Дельта Банк». Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість згідно Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.12.2006 у розмірі 163105,56 грн, що за курсом НБУ станом на 15.12.2011 становить 20413,97 доларів США та судові витрати в розмірі 1631,06 грн (а.с.75-76, том 1). Вказане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року витребувано з Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження за виконавчими листами № 0907/28/2012 та письмову інформацію про те, ким і коли пред`являлися до виконання виконавчі листи по цивільній справі № 0907/28/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та які дії вчинялися спрямовані на примусове виконання рішення суду.

На виконання ухвали суду Відділом державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надано відповідь від 02.09.2021, з якої вбачається, що 09.04.2013 до Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ поступив виконавчий лист № 0907/28/2012, виданий 25.10.2012 Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта-Банк» 163105,56 грн заборгованості, а також виконавчий лист про стягнення 1631,06 грн витрат по оплаті судового збору, на підставі яких 10.04.2013 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень.

24.10.2014 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.

Крім того, повідомлено суд, що згідно Акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення (2017 рік), матеріали вказаного виконавчого провадження було знищено, через закінчення терміну зберігання, у зв`язку з чим Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську не може надати більш докладну інформацію щодо вищевказаних виконавчих листів (а.с. 154, том 2).

Зазначене свідчить, що до виконання пред`явлено виконавчі листи лише щодо боржника ОСОБА_3 , які постановою державного виконавця від 24.10.2014 повернено стягувачу.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір №1370/К про відступлення прав вимоги (а.с. 85-86, том 1).

Згідно виписки з додатку №1 до вказаного договору банком відступлено право вимоги, у тому числі, за кредитним договором №0 (а.с. 87, том 1).

На підставі зазначеного договору про відступлення прав вимоги ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» просило замінити стягувача у справі та у виконавчих листах.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 та 5 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено, що до ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» перейшли всі права ПАТ «Дельта Банк» щодо права вимоги до боржників за кредитним договором № 0.

Однак, доказів того, що виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_1 видавалися судом стягувачу - ПАТ «Дельта Банк», матеріали справи не містять. Навпаки встановлено, що будь-яке виконавче провадження за спірним судовим рішенням в частині ОСОБА_1 відсутнє і не відкривалося, відтак підстави для заміни стягувача у виконавчих листах відносно останньої відсутні.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо заміни стягувача у виконавчих листах на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 0907/28/2012 відносно ОСОБА_1 .

Крім того, задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд першої інстанції виходив із того, що такий пропущено з поважних причин.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Згідно частин 1, 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

За змістом частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла станом на час набрання заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2012 року законної сили, строк пред`явлення рішення суду до виконання складав один рік. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За положеннями статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на дату розгляду заяви ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, не давали суду першої інстанції підстави для задоволення заяви ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки причини пропуску заявником встановленого законом строку не можна вважати поважними.

На підставу підтвердження втрати виконавчого документа заявником додано лише акт перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_3 , підписаний представниками заявника (а.с.89, том 2).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що договір відступлення прав вимоги укладено 11 травня 2019 року, а із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося у грудні 2019 року. На час укладення договору про відступлення прав вимоги строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у спірних правовідносинах уже сплив, а тому заявник не міг не усвідомлювати наслідків придбання такого кредитного боргу. При цьому, жодних доказів втрати виконавчих документів самим заявником не надано.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку заявник також посилався на процедуру ліквідації банку, що в свою чергу унеможливило вчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання. Однак, обставини первісного кредитора прав заявника не стосуються і не мають юридичного значення при вирішенні заяви нового кредитора.

За таких обставин, наведені ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» підстави пропуску строку не можна визнати поважними. Посилання заявника на власні акти перевірки таку поважність не підтверджують.

Відтак, оскільки представником заявника на підтвердження обставин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не представлено доказів, які вказують на поважність причин пропуску строку, то суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

Таким чином, вирішуючи заяву ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив порушення норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду в частині вимог до ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 0907/28/2012 . В решті ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 384 ЦПК, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року в частині вимог до ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 0907/28/2012 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_1 у справі № 0907/28/2012 згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.06.2012 про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.12.2006 у розмірі 163105,56 грн, що за курсом НБУ станом на 15.12.2011 становить 20413,97 доларів США та 1631,06 грн витрат по сплаті судового збору, а всього 164736,60 грн, відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Горейко М.Д.