РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», з участю третьої особи: Акціонерного товариства «УкрСиббанк», про захист прав споживача -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі також - ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»), з участю третьої особи: Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі також - АТ «УКРСИББАНК»), вякому просить: 1) зобов`язати ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати позивачу завірену печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копію договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення; 2) стягнути з ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» моральну шкоду, заподіяну внаслідок не подання на звернення позивача інформації про розрахунок боргу, в сумі 3 000,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.03.2018 між АТ «УКРСИББАНК» укладено договір №СТХ0596, за умовами якого останнє надавало споживчий кредит в сумі 20 000,00 грн. В травні 2020 року від ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» отримав поштою копію Повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором, з якого вбачалося, що відповідач став правонаступником АТ «УКРСИББАНК» по кредитному договору №СТХ0596 на підставі договору факторингу №169 від 20.05.2020 і з тих підстав вимагає сплатити 43 745,25 грн. У липні отримав повідомлення про розмір боргу у 47 775,05 грн. та запланований огляд майна з метою його подальшої реалізації. Оскільки, вважає що немає заборгованості за кредитним договором №СТХ0596, письмово звернувся до відповідача для отримання інформації щодо стану розрахунків по споживчому кредиту та просив надати завірену копію кредитного договору з додатками, договору про відступлення прав вимоги або іншого правочину, яким права вимоги передані ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також просив надати інформацію з чого складається сума 43 745,25 грн. та за який період стягується заборгованість. Однак, жодної інформації на звернення не отримував, що на думку позивача завдало йому моральної шкоди та є порушенням прав останнього, як споживача банківських послуг.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М. від 15.10.2020 дану цивільну справу передано за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року для розгляду цієї справи визначено суддю Мартинишин М.О.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 24.12.2020 розгляд справи відкладено на 18.02.2021 з причин неявки сторін.

05.02.2021 генеральним директором ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Хробаком М.Р. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що 20.05.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №169, відповідно до умов якого банк відступив на користь відповідача право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками. Відповідно до реєстру боржників від 20.05.2020 року позивач числиться боржником АТ «УКРСИББАНК». Звертає увагу, що формуючи реєстр боржників, у полі номер кредитного договору, банк зазначив реквізити рахунків боржників, які обліковуються за кредитними договорами, в тому числі щодо позивача - №0596, однак 13.07.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено додаткову угоду, якою реєстр боржників викладено у новій редакції із зазначенням номерів кредитних договорів, а не їх рахунків. Зокрема, щодо позивача замість номеру рахунку № НОМЕР_1 зазначено номер кредитного договору №0. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору від 13.03.2018 року позивач отримав кредитну карту «Револьверна кредитна карта «Шопінг карта» з балансом 20 000,00 грн. В подальшому кредитний ліміт збільшено до 40 000,00 грн. Позивач активно користувався цим кредитним лімітом, що підтверджується виписками по карті за період з березня 2018 року по травень 2020 року і станом на дату відступлення права грошової вимоги заборгованість становила 43 745,25 грн. Стверджує, що відповідь на звернення про надання інформації від 03.08.2020 року позивачу направлено 10.08.2020 року простим поштовим відправленням, в якому містилась інформація про розмір заборгованості та правові підстави відступлення права грошової вимоги. Вважає, що у відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, а саме відсутня вина, оскільки відповідь на звернення позивача надана, відсутня протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв`язок, оскільки відсутній факт завдання моральної шкоди, та шкода. Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує, з яких міркувань виходив при визначенні розміру моральної шкоди. Звертає увагу, що статтею 1082 ЦК України чітко визначено перелік документів, які надаються боржнику у випадку укладення договору факторингу, яким згідно з вимогами частини першої є відповідне повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Повідомляє, що до відзиву долучені докази набуття права грошової вимоги до позивача, а тому вважає, що дана позовна вимога підлягає залишенню без розгляду.

Розгляд справи у судовому засіданні 18.02.2021 відкладено на 17.03.2021, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про таке повідомлялися належним чином.

23.02.2021 року від представника АТ «УКРСИББАНК» Гіль Н.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якому позовні вимоги заперечує та просить такі відхилити.

У судовому засіданні 17.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Кудіної М.Г. від 16.03.2021 року про відкладення розгляду справи та оголошено перерву до 16.04.2021 року.

З причин неявки сторін в судове засідання 16.04.2021, розгляд справи відкладено на 26.05.2021 року.

12.05.2021 року від позивача на адресу суду надійшли заперечення на відзив, в яких звертає увагу, що з наданого суду договору факторингу між АТ «УКРСИББАНК» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від 20.05.2020 року не вбачається передача прав вимоги за кредитним договором №СТХ0596 від 13.03.2018 року. Зазначає, що йому невідомо про номер кредитного договору 0, право вимоги за яким набув відповідач. Відповідь на звернення від 30.07.2020 року, додану до відзиву, не отримував, відповідач доказів направлення не надав. Вважає, що ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» умисно приховує інформацію про реальний стан його заборгованості перед банком, а також умови кредитного договору. Наголошує, що діяв в рамках чинного законодавства з метою отримання в досудовому порядку необхідної інформації від відповідача, проте саме неправомірні дії останнього стали причиною звернення за правовою допомогою адвоката. Просить у разі задоволення позову стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7 650,00 грн.

25.05.2021 року на адресу суду від генерального директора ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Хробака М.Р. надійшло заперечення, в якому звертає увагу, що в матеріалах відзиву міститься договір-анкета від 13.03.2018 року про відкриття та комплексне РКО банківського рахунку фізичної особи (з Правилами) №0 за підписом позивача, що спростовує твердження, що останньому невідома інформація про такий договір. Витяг з реєстру заборгованостей, доданий до відзиву, містить детальну інформацію про розмір заборгованості та підтверджує факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . Просить додати до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором №0, отриманий 15.05.2021 року від АТ «УКРСИББАНК» за запитом відповідача.

У судових засіданнях 26.05.2021 року, 24.06.2021 року, 26.07.2021 року розгляд справи відкладався, з причин незабезпечення явки сторін, хоча про такі повідомлялися належним чином.

Ухвалою суду від 04.10.2021 закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати позивачу завірену печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копію договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, разом з тим представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання від 23.06.2021 року про заслухання справи без участі представника позивача, в якому позовні вимоги підтримала, а тому суд вважає, що справу слід слухати у відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, згідно з вимогами ч.8 ст.128 ЦПК України, разом з тим від третьої особи АТ «УКРСИББАНК» надійшло клопотання про слухання справи без участі представника останнього, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення судового рішення.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що провадження в частині позовних вимог про зобов`язання ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати позивачу завірену печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копію договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення, підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідач ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» листом від 21.05.2020 №19723102 повідомив позивача ОСОБА_1 про відступлення прав вимог за кредитним договором/договором про відкриття та використання карткового рахунку від 13.03.2018 року №СТХ0596, укладеним між позивачем та АТ «УКРСИББАНК», а також про необхідність сплатити на користь ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» суму заборгованості у розмірі 43 745,25 грн. (а.с.4).

30 липня 2020 року ОСОБА_1 скерував до ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернення для отримання інформації щодо розрахунків по споживчому кредиту, в якому просив надати належним чином завірену копію кредитного договору від 13.03.2018 року №СТХ0596, укладеного між ним та АТ «УКРСИББАНК», з додатками до нього, договору про відступлення права вимоги або іншого правочину, яким права вимог передані від АТ «УКРСИББАНК» до ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також інформацію, з чого саме складається сума 43 745,25 грн., за який період часу стягується заборгованість (а.с.6).

У відповідь ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підготувало лист від 10.08.2020 №10.08.2020 (а.с.113), в якому, з поміж іншого, зазначено, що було відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.03.2018 року №0. Однак, жодних доказів скерування такого листа ОСОБА_1 чи його отримання останнім матеріали справи не містять, відповідачем суду не надано, а тому вказаний лист ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не може вважатися достовірним доказом направлення та/або отримання ОСОБА_1 відповіді на свій запит від 30.07.2020 року, як того вимагає ст.79 ЦПК України.

Разом з тим, ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклало 20.05.2020 року з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» договір факторингу №169 із додатками, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право вимоги будь-яких грошових зобов`язань боржників перед АТ «УКРСИББАНК», що виникли на підставі договорів, укладених між ними (а.с.52-57).

Відповідно до Інформаційного витягу з реєстру Боржників до договору факторингу від 20.05.2020 року №169 (а.с.59), АТ «УКРСИББАНК» відступило ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право вимоги заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 43 745,25 грн., що виникла за кредитним договором від 13.03.2018 року №СТХ0596.

Однак, 13 липня 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено додаткову угоду №1 до договору факторингу №169 від 20.05.2020 року (а.с.60), згідно з п.1 якої сторони погодили внести зміни до Додатку №1.1. «Реєстр боржників» та викласти такий у новій редакції.

Відповідно до внесених змін АТ «УКРСИББАНК» відступило ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право вимоги заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 43 745,25 грн., що виникла за кредитним договором від 13.03.2018 року №0, що підтверджується Інформаційним витягом з реєстру Боржників до договору факторингу від 20.05.2020 року №169 (а.с.61).

Як вбачається з пояснень відповідача, наданих у відзиві, такі зміни були зумовлені тим, що АТ «УКРСИББАНК» формуючи реєстр боржників помилково у полі «номер кредитного договору» зазначив номер рахунку боржника замість номеру кредитного договору останнього.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджується, що за номером НОМЕР_2 кредитний договір між АТ «УКРСИББАНК» та позивачем ОСОБА_1 13 березня 2018 року не укладався, оскільки такий номер договору помилково було зазначено АТ «УКРСИББАНК» в Реєстрі боржників, як додатку №1.1. до договору факторингу від 20.05.2020 року №169 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», що в подальшому було виправлено сторонами шляхом укладення додаткової угоди №1 від 13.07.2020 року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) викладено правовий висновок про те, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Спір, який ініціював позивач, безпосередньо пов`язаний з порушенням прав споживача, а останнім заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ненаданням йому копії кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копії договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до положення частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Оскільки, ухвалою суду від 04.10.2021 на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати позивачу завірену печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копію договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення, за відсутністю предмету спору, відтак в силу вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивачу діями відповідача було завдано моральної шкоди, суду не надано та матеріали справи не містять, а також не доведено причинний зв`язок між моральною шкодою та поведінкою заподіювача шкоди. Сам факт звернення за допомогою до адвоката та сплачувати його послуги не свідчить про спричинення моральної шкоди та не є безумовною підставою для її відшкодування, оскільки витрати на професійну правничу допомогу згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які несуть сторони відповідно до вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України. Законність блокування карткового рахунку позивача, на що покликається останній, не було предметом позовних вимог у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» моральної шкоди, заподіяної внаслідок неподання на звернення ОСОБА_1 інформації про розрахунку боргу, в сумі 3000 гривень відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п.п.15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса: місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35234236.

Третя особа: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», адреса: місто Київ, вул.Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09807750.

Повне судове рішення складено 08.10.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.