ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова Кулініч О.Г. подано позов до ОСОБА_2 , треті особи Відокремлений підрозділ П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, Шоста Харківська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, скасування та виключення заборони на нерухоме майно.
До суду також 29.09.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. В обґрунтування заяви посилається на те, що в 2017 році вона почала доглядати свою бабусю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся померла та вона звернулась з заявою до 6 ХДНК про відкриття спадкової справи. Станом на 21.09.2021 року вона є єдиною особою, яка заявила права на спадщину. Вказала, що до своєї смерті бабуся склала заповіт на її ім`я, в якому зазначила, що їй переходить все майно після смерті бабусі, а саме житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 . Також, покійна бабуся за свого життя, уклала договір довічного утримання від 26.12.2009 року з її тіткою ОСОБА_2 , який планувала розірвати у зв`язку з невиконанням його умов та бажаючи, щоб заявник успадкувала майно. Вказала, що є підстави вважати, що даний житловий будинок з надвірними будівлями може бути відчужено на користь третіх осіб, оскільки відсутні перепони для зняття заборони відчуження та відчуження може утруднути виконання рішення суду, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити захист позивачем своїх прав у випадку переоформлення права власності на вказане нерухоме майно на третю особу.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, забороною вчинити певні дії.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з поданої позовної заяви, в своєму позові ОСОБА_1 просить розірвати договір довічного утримання укладений 26.12.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на житловий будинок.
Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 21.09.2021 року на підставі договору довічного утримання №378 виданого 26.12.2009 року 8 ХДНК, право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 .
З урахуванням змісту позовних вимог, мети забезпечення позову, співмірності позовних вимог та заходів для забезпечення захисту прав позивача, обґрунтування забезпечення позову, суд вважає за можливе частково задовольнити дану заяву та накласти арешт на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, з метою недопущення відчуження майна та в подальшому забезпечення ефективного захисту прав позивача.
Щодо вимоги заявника- заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, то заявником не конкретизовано прохальну частину вимоги, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для її задоволення, тому суд в цій частині вимоги заяви залишає без задоволення за передчасністю, не конкретизованістю та не співмірністю позовних вимог.
При цьому суд виходить з того, що будь-яких даних на підтвердження існування вірогідності вчинення іншими особами будь-яких дій щодо вищевказаного житлового будинку, на даний час суду не надано.
Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заборони його відчуження- до вирішення цивільної справи по суті.
В задоволенні решти вимог-відмовити.
Копію ухвали направити позивачу до відома, Департаменту реєстрації Харківської міської ради - до виконання, вжиття відповідних заходів.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя