Номер провадження 2/754/3099/21
Справа №754/1638/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання Куценко Ю.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Клімова А.Ю.

розглянувши у залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2018 року надав відповідачу в позику грошові кошти у розмірі 5000,00 дол. США, а 23.08.2018 року позивачем було надано в борг відповідачу ще 3000,00 дол. США. Відповідно до розписок наданих відповідачем позивачу, час повернення коштів встановлений до 08.09.2018 року. До цього часу відповідач борг позивачу не повернула. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача борг у розмірі 8000,00 грн., конвертованих в національну валюту у рахунок повернення боргу за розписками від 17.08.2018 року та 23.08.2018 року.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач вказував на те, що відповідач не повернула йому частину боргу, а саме 1500,00 дол. США, про що подав відповідну заяву.

Представник відповідача адвокат Клімов А.Ю. зменшені позовні вимоги не визнав. Вказав, що відповідачу залишилось повернути борг в сумі 1000,00 дол. США.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

17.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 5000,00 дол. США, про що написала боргову розписку. Згідно цієї розписки відповідач повинна була суму боргу повернути в строк до 08.09.2018 року.

Крім того, 23.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 3000,00 дол. США, про що написала боргову розписку. Згідно цієї розписки відповідач повинна була суму боргу повернути в строк до 08.09.2018 року.

В судовому засіданні позивач вказав, що відповідач повернула йому частину коштів та наразі винна 1500,00 дол. США.

Жодних доказів того, що вказані в розписці суми грошових коштів були повернуті позивачу матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Отже, вбачається, що відповідач наразі не в повному обсязі виконала своє зобов`язання по поверненню сум позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявних в матеріалах справи письмових розписок від 17.08.2018 року та 23.08.2018 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу протягом визначеного строку.

Судом враховується, що вищезазначені розписки містять в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача.

Отже, вказані документи містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

За твердженням позивача станом на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем складає 1500,00 дол. США, представник відповідача у свою чергу стверджував, що відповідач повернула частину боргу в розмірі 7000,00 грн. Вказана сума була передана дочці позивача, оскільки останній відпочивав за кордоном.

Встановивши наявність складених відповідачем розписок про отримання у борг у позивача коштів, факт часткового повернення цих коштів у визначений в розписці строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики у розмірі 1500,00 дол. США, що за курсом НБУ становить 39963,30 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 545, 640, 1046, 1049 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 1500 долларів США, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення суду складає 39963,30 грн. та понесені по справі витрати по сплаті судового збору 399,63 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.10.2021 року.

Суддя: Н.Г. Таран