2/465/1287/21
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
05.10.2021 року Франківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді Мартьянової С.М.
за участю секретаря Турчак М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:
позивачка звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 02.02.2018 р. між нею та відповідачем розірвано шлюб. Під час спільного проживання у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбу та після його фактичного розірвання відповідач не приймав участі у матеріальному забезпеченні доньки. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2017 р. з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі Ѕ частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 26.05.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. З листопада 2018 р. відповідач перестав сплачувати аліменти. З грудня 2018 року ОСОБА_2 взагалі перестав цікавитись донькою. Приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки відповідач наміру не має. ОСОБА_1 зазначає, що на даний час навчається у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. На час навчання донька проживає разом з батьками позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, враховуючи вищевказані обставини, позивачка просить суд задовольни позовні вимоги у повному обсязі та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.06.2020 року відкрито провадження у даній справі. Справу вирішено проводити в порядку загального провадження.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивачки подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку. Свого відношення до суду не направив, відзиву не подав, тому суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд справи.
Представник третьої особи скерував до суду заяву 01.09.2021 року про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 29.04.2013 року, актовий запис №11).
Як вбачається з висновку Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації №2071/15 від 14.09.2020 року, вважається за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки з місця реєстрації та про склад сім`ї №576/г від 27.02.2020 р., за адресою: АДРЕСА_2 проживає двоє членів сім`ї, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
Згідно з Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2007 р. постановлено стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі Ѕ частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 26.05.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2018 р. постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 26.10.2012 року Старичівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №12.
Як вбачається з довідки №957 від 13.03.2020 р. Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на утриманні ОСОБА_1 .
Згідно з Актом №22 обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет проживання неповнолітньої ОСОБА_3 від 22.05.2020 р., дитина проживає разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.1 ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ч.1, 3 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На підставі зібраних по справі доказів та досліджених судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з сином, участі у його вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує йому необхідні умови для життя.

Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з донькою, участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпеченні їй необхідних умов для життя.
Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що ОСОБА_2 змінить своє відношення до доньки ОСОБА_3 , не надано доказів його бажання спілкуватись з дитиною.

Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача як батька від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує його матеріально, не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до сина та не бажає змінити свою поведінку як батька. Все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12,19, 141, 247,258, 259, 263-265,268, 280-282,284,289,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму сплаченого судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) грн. 80 коп.
Учасники справи:
позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );
відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 );
третя особа: Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації (адреса: 81000, Львівська область, м. Яворів, вул. І.Франка, 8).
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Мартьянова С.М.