Дата документу 28.09.2021 Справа № 331/2388/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/2388/19 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/2922/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: ОСОБА_3 .

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 15 січня 2018 року в сум 400000 грн. та судовий збір у розмірі 4000 грн.

На виконання вищевказаного заочного рішення було видано виконавчий лист № 331/2388/19 від 21 жовтня 2019 року.

21 жовтня 2019 року державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 60378199.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 15 січня 2018 року в сум 373000 грн. та судовий збір у розмірі 3325 грн.

Таким чином, сума заборгованості, вказана у виконавчому листі № 331/2388/19 від 21 жовтня 2019 року, виданому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя не відповідає дійсності та є завищеною.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просив суд визнати виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя № 331/238819 від 21 жовтня 2019 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року заяву задоволено частково.

Визнано виконавчий лист, виданий 21 жовтня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, у справі № 331/2388/19 про стягнення з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суми боргу за договором позики від 15 січня 2018 року в сумі 400000 грн., судового збору у розмірі 4000 грн. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 27000 грн. та судового збору в сумі 675 грн.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 посилаючись, на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що виконавчий лист № 331/2388/19 від 21 жовтня 2019 року відносно суми боргу 400000 грн. при розгляді справи, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.

Крім того, скаржник також посилається на в заяві про відкриття виконавчого провадження, стягувачем ОСОБА_3 вказано: «Додатково зазначаю відомості що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення - майно боржника знаходиться (або може знаходитись) за адресою АДРЕСА_3 ». При цьому, державний виконавець Щетінкіна А.С. не перевіряючи інформації, викладеної в заяві, не витребувавши ніяких доказів наявності майна, що належить боржнику ОСОБА_1 і знаходиться на території Комунарського району, при тому що в виконавчому листі чітко вказано адресу боржника: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в Олександрівському районі м. Запоріжжя і не вказано про наявність будь-якого майна на території Комунарського району, виносить 22 жовтня 2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 60378199. Навіть при отриманні всіх відповідей, що ні боржник, ні його майно не знаходяться на території Комунарського району м. Запоріжжя, державний виконавець Щетинкіна А.С. відкрила виконавче провадження.

Отже, скаржник вважає, що виконавчий лист від 17 вересня 2019 року був виданий помилково на суму 400000 грн., та судовий збір у розмірі 4000 грн., оскільки постановою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року було ухвалено заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року по цій справі змінити: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 15 січня 2018 року у розмірі 373000 грн. та судовий збір в розмірі 3325 грн. З цих підстав вказаний виконавчий лист повинен бути визнаний таким що не підлягає виконанню, відізваний і замінений на новий виконавчий лист, який буде відповідати постанові Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року. Крім того, скаржник також просить прийняти до відома, що проведення виконавчого провадження не може здійснюватись Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), оскільки боржник ОСОБА_1 не проживає, не перебуває на території Комунарського району м. Запоріжжя, місця роботи ОСОБА_1 на території Комунарського району м. Запоріжжя також немає, як і місцезнаходження його майна.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року скасувати, та визнати виконавчий лист виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя № 331/2388/19 від 21 жовтня 2019 року таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 просить залишити ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зазначає, що посилання скаржника на неправильне місце відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не є належним та достатнім обґрунтуванням для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Наведені скаржником обставини, не свідчать по припинення обов`язків боржника за виконавчим документом, у зв`язку з чим, не є такими, що надають суду право визнавати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 15 січня 2018 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 15 січня 2018 року у розмірі 400000 грн., судовий збір у розмірі 4000 грн. (т. 1 а.с. 75-77).

Заочне рішення набрало законної сили 18 жовтня 2019 року.

На підставі вищезазначеного заочного рішення, 21 жовтня 2019 року, судом у вказаній справі видано виконавчий лист № 331/2388/19, який стягувачем звернуто до примусового виконання (т. 1 а.с. 87).

22 жовтня 2019 року постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Щетинкіною А.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 331/2388/19 від 21 жовтня 2019 року (т. 1 а.с. 88).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року за результатами перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 15 січня 2018 року у розмірі 373000 грн. (та судовий збір в розмірі 3325 грн. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін. (т. 2 а.с. 141-145).

Частково задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що через зміну рішення суду зменшилась сума заборгованості та судовий збір, які підлягають стягненню з боржника, тобто виконавчий лист підлягає виконанню лише в частині зменшеного боргу та судового збору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

У ч. 1 ст. 18 ЦПК України йдеться про те, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошується на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина. При цьому, Європейський суд зауважує, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, виходячи з вимог статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже, як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин:

- помилковість видачі виконавчого листа;

- боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився;

- обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується тієї обставини, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2019 року не виконане, зобов`язання боржника продовжує існувати, а та обставина, що постановою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року вказане рішення місцевого суду було змінено та зменшено суму до стягнення, не дає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку із зміною в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 17 вересня 2019 року та зменшенням сум до стягнення наявні правові підстави для часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 27000 грн. (як різниця між сумою заборгованості, стягнутої судом першої інстанції (400000 грн.) та визначеної до стягнення суми після зміни рішення суду в апеляційному порядку (373000 грн.)) та судових витрат у розмірі 675 грн. (4000 грн. сума судового збору, стягнута за рішенням місцевого суду - 3325 грн. сума судового збору, що підлягає стягненню після зміни рішення суду в апеляційному порядку).

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам закону, оскільки фактично змінились резолютивна частина рішення, дата набрання рішенням законної сили та строк пред`явлення його до виконання, не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично зобов`язання боржника продовжує існувати, хоча з урахуванням постанови Запорізького апеляційного суду від 31 березня 2021 року суми стягнення дещо зменшились, що було взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні заявленого питання.

Також, посилання апеляційної скарги щодо необхідності заміни виконавчого листа на новий, не заслуговують на увагу, оскільки у постанові від 06 листопада 2019 року (справа № 604/1331/14-ц) від 06 листопада 2019 року, Верховний Суд також дійшов висновку про можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення лише певної визначеної суми.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, оскільки встановлення обставин дотримання державним виконавцем вимог Закону «Про виконавче провадження» підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 07 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: