Справа № 2-1764/11
Провадження № 2-зз/638/120/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Щепіхіної В.В., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Дзержинському районі м. Харкова про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2021 року представник заявника Лисенко А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Свою заяву обгрунтовує тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 по справі № 2-1764/2011 задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, та обмежено його у праві виїзду за межі України. Заявник зазначає, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 по справі № 2-1764/2011 ухвалена з порушенням процесуального права та порушує право заявника на свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Враховуючи, що рішення суду по справі № 2-1764/2011 щодо стягнення з заявника заборгованості не було направлено на виконання, просить суд скасувати застосовані заходи забезпечення позов у в повному обсязі.

Суд, перевіривши заяву про скасування заходів забезпечення позову та матеріали, додані до заяви, дійшов наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Вказаним законом Цивільний процесуальний кодекс України викладений у новій редакції.

Підпунктом 9 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок скасування вжитих судом заходів забезпечення позову врегульовано приписами статті 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

На підставі ухвали судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2011 року у справі № 2-1764/2011 задоволено заяву позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Дзержинському районі м. Харкова про стягнення заборгованості.

Застосовані наступні заходи забезпечення позову: накладено арешт у межах суми заборгованості за кредитними договором № 5АМОИ0886 від 26.01.2006 року у розмірі 79 503,81 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дергачівським РВ УМВС України в Харківській обл. 15.07.2004 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дергачівським РВ УМВС України в Харківській обл. 15.07.2004 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2011 задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 79503,81 грн.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Заявником та його представником не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про виконання вказаного рішення суду.

Звертаючись до суду із клопотанням про скасування вжитих заходів забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що ухвала про забезпечення позову ухвалена з порушенням норм процесуального права. В той же час такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування відносно нього заходів забезпечення позову. При цьому, чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження.

За своєю правовою природою клопотання про скасування заходів забезпечення позову не передбачає оскарження застосованого заходу забезпечення, а має обґрунтовувати зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.

В даному випадку жодного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання клопотання змінилася в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах представником заявника наведено не було. Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення заявник фактично надає оцінку висновкам суду, зробленим щодо застосування обмеження у праві виїзду за межі України, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

За таких обставин, враховуючи, що клопотання представника заявника про скасування заходів забезпечення позову не містить мотивів, які б свідчили, що у вжитих заходах відпала необхідність чи змінилися обставини, які обумовлювали застосування заходів забезпечення позову, а також те, що відсутні відомості про виконання вказаного рішення суду, суд доходить висновку, що у розумінні положень ст.158 ЦПК України наразі відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Стосовно посилання заявника на п.8 ч.1 ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", де передбачена можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, лише до закінчення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Вказаний пункт існував в редакції статті 6 вказаного Закону до 29.12.2015, надалі був виключений на підставі Закону № 888-VIII від 10.12.2015. Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" (як в редакції станом на час виникнення спірних відносин, так і на теперішній час) завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження як примусове виконання судових рішень. Таким чином, судове провадження у цивільний справі закінчується виконавчим провадження у разі звернення стягувача в порядку примусового виконання рішення.

Проте, в заяві про скасування заходів забезпечення позову не зазначено та не наведено доказів про наявність чи відсутність виконавчого провадження стосовно заявника щодо примусового виконання рішення суду по вказаній справі та стан такого виконавчого провадження.

Посилання заявника на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд вважає недоречним, оскільки ця Постанова була прийнята після ухвалення рішення про забезпечення позову.

Частиною 6 статті 158 ЦПК України передбачено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.158, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Щепіхіна