Постанова

Іменем України

04 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 761/20750/13-ц

провадження № 61-2841св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова Діана Дмитрівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 24 травня 2018 року у складі судді Юзькової О. Л. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Головачова Я. В., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги та її обґрунтування

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

(далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) Воробйової Д. Д., заінтересована особа - ОСОБА_1 .

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду

м. Києва від 12 серпня 2016 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» кошти в розмірі 28 970 грн 53 коп. у порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 серпня 2012 року у цивільній справі № 2-12806/11. 04 жовтня 2016 року представник банку направив до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у

м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання зазначеного рішення суду. 08 жовтня 2016 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві

Воробйовою Д. Д. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату авансового внеску.

ПАТ «Родовід Банк» вважало такі дії державного виконавця незаконними, оскільки на момент направлення заяви про відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» сплата авансового внеску не передбачалась.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Родовід Банк» просило суд визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Воробйової Д. Д. при винесенні повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання та скасувати його.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент отримання державним виконавцем заяви про відкриття виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» передбачав сплату авансового внеску, а тому державний виконавець правомірно повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із скаргою 09 лютого 2018 року, зазначаючи, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та виконавчий лист отримано лише 01 лютого

2018 року. Приймаючи скаргу до розгляду та постановляючи ухвалу про залишення її без задоволення, суд першої інстанції не встановив дату, з якої слід відраховувати строк на оскарження повідомлення державного виконавця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду,

ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск стягувачем строку оскарження дій державного виконавця. З огляду на момент коли банк дізнався про порушення свого права (з дати отримання копії оскаржуваної постанови) - 01 лютого 2018 року, що підтверджується належними та допустимими доказами, строк на оскарження дій та рішень державного виконавця не є пропущеним, оскільки скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця банком до суду було відправлено 09 лютого 2018 року. Вважає, що ним не було пропущено строк, передбачений статтею 449 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 січня 2021 року справу призначено

судді-доповідачеві.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Родовід Банк», у якому він просив закрити касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою, у разу відмови у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження залишити без задоволення касаційну скаргу

ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Родовід Банк».

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі, яке мотивовано тим, що ухвалу суду першої інстанції не було оскаржено саме заявником в апеляційному порядку, тому вона не може бути об`єктом касаційного перегляду за його касаційною скаргою. Крім того, предмет касаційного провадження у цій справі не стосується питання, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не зазначив обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може закрити касаційне провадження, його клопотання про закриття касаційного провадження у справі задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» кошти в розмірі 28 970 грн 53 коп., в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року у цивільній справі № 2-12806/11.

29 вересня 2016 року на примусове виконання рішення представнику

ПАТ «Родовід Банк» видано виконавчий лист, який 04 жовтня 2016 року був направлений на виконання до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у

м. Києві.

08 жовтня 2016 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС

м. Києва ГТУЮ у м. Києві Воробйовою Д. Д. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку відсутністю квитанції про сплату авансового внеску.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та виконавчий лист, як зазначає представник банку, було отримано лише 01 лютого 2018 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Родовід Банк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета

правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

(стаття 129-1 Конституції України).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено також частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом

10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Разом із тим, статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення заявника та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові

від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження

№ 61-16974св19).

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Скасовуючи ухвалу про залишення скарги без задоволення та направляючи матеріали цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, приймаючи скаргу до розгляду та постановляючи ухвалу про залишення її без задоволення, суд першої інстанції не встановив дату, з якої слід відраховувати строк на оскарження повідомлення державного виконавця.

При цьому, судом першої інстанції не було перевірено доводи заявника про те, що він неодноразово звертався до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві з запитами про хід виконавчого провадження та надання доказів направлення на адресу ПАТ «Родовід Банк» постанови та оригіналу виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

ПАТ «Родовід Банк» висновків суду апеляційної інстанції про необхідність перевірки дотримання заявником десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович