Єдиний унікальний номер № 616/99/16-ц
Провадження № 2-п/616/2/21
У Х В А Л А

Іменем України

„04 жовтня 2021 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області в складі

головуючого - судді РИКОВА М.І.

при секретарі БАБАК К.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук в режимі відеоконференції справу за заявою відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року у справі № 616/99/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2016 року Великобурлуцький районний суд Харківської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 616/99/16-ц (провадження № 2/616/73/16) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування.

30 липня 2021 року ОСОБА_5 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року.

На обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що у 2021 році з повідомлення по телефону від дядька ОСОБА_5 , йому стало відомо, що його особистий будинок АДРЕСА_1 йому більше не належить. Дядько має наміри продати вказаний житловий будинок , а також повідомив, що мається рішення суду, відповідно до якого він позбавлений права власності на спірний будинок.

Відповідач зазначає, що вперше отримав рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року - 15 липня 2021 року. Судові повістки по даній справі він не отримував, оскільки на час ухвалення рішення проживав та працював у м. Кременчук Полтавської області.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30 липня 2021 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення було залишено без руху та відповідачеві надано строк для усунення недоліків. Відповідач усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі суду.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду (а.с.91-92).

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він проживав з бабусею ОСОБА_5 , яка замінили йому матір. З бабусею в них були добрі стосунки, а тому вона подарувала йому спірний будинок в якому до 2010-2011 року проживав він разом зі своєю сім`єю. У 2010-2011 роках він у зв`язку з відсутністю роботи в смт. Великий Бурлук, поїхав на заробітки до м. Кременчук. Дружина разом з дитиною залишились проживати в будинку до 2013-2014 року. Потім переїхали жити до нього. Також пояснив, що на момент дарування будинку бабуся була виписана та прописана по АДРЕСА_2 , де і проживала. У 2010 році ОСОБА_5 сказала йому, що хоче повернутись у будинок та він прописав назад бабусю, після чого остання стала проживати у літній кухні. У будинку на той час проживали квартиранти, а саме: родичі дружини - біженці з Луганської області. Вказав, що бабуся хотіла, щоб належний їй будинок дістався йому, а тому оформила у нотаріуса договір дарування. З бабусею він спілкувався до останнього часу поки вона не померла, однак на поховання приїхати не зміг, оскільки перебував на заробітках.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що підставами для перегляду заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача, а саме те, що відповідач не був належним чином обізнаний про наявність цивільної справи щодо позбавлення його права власності на житловий будинок. Відповідач дійсно був зареєстрований у спірному будинку, однак з 2010 року в ньому не проживав. Вказала, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживав за місцем реєстрації, при цьому не було вжито будь-яких дій щодо встановлення його місця проживання. Також, не було вказано і номеру телефону відповідача, хоча мобільний телефон на той час в нього був і бабуся знала його номер, оскільки вони постійно спілкувались. Судові документи отримані ним не були, відповідач не знав до 2021 року, що він був позбавлений власності. Про рішення ОСОБА_5 дізнався випадково. Ознайомився з ним вперше у ЄДРСР, після чого звернувся до Великобурлуцького районного суду Харківської області із заявою про надання рішення, яке отримав у серпні 2021 року. Також представник відповідача ОСОБА_6 зазначає, що хоч і відповідач поїхав у 2010 році на заробітки, однак до теперішнього часу зв`язок із будинком не втрачає. Там і досі проживають родичі його дружини, які сплачують комунальна платежі. ОСОБА_5 прописаний в цьому будинку. Бабуся відповідача подарувала йому будинок без жодних умов, в тому числі і без умов по догляду за нею. ОСОБА_5 виховала онука, а тому не могла позбавити його права власності на дарований нею будинок. Щодо наявності істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, представник відповідача посилалась на те, що позивач при звернені до суду не надала всі засоби зв`язку з відповідачем, відповідачу не була вручена копія позовної заяви з копіями доданих до неї документами та не були роз`яснені його права по суті справи.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та представлені докази, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року в цивільній справі № 2616/99/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, вказаний позов задоволено, визнано недійсним укладений 15 березня 2006 року договір дарування ОСОБА_4 своєму онуку ОСОБА_5 належного їй на праві приватної власності житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який зареєстрований в реєстрі 16 березня 2006 р. державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори в Харківській області за №586.

Відповідно до ч.2,3 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

29 березня 2016 року Великобурлуцький районний суд Харківської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 616/99/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 про існування та рух справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду.

За правилами ч.1 ст.74 ЦПК України (в редакції на час ухвалення заочного рішення суду) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частиною 3 ст.74 ЦПК України (в редакції на час ухвалення заочного рішення суду) передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

За змістом ч.5 ст.74 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до інформації, наданої на запит суду Великобурлуцьким районним сектором Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області від 16 лютого 2016 року за вих. № 28/177 за обліками адресно-довідкової картотеки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (матеріали цивільної справи № 616/99/16-ц, провадження № 2/616/73/16, а.с.15).

За зазначеною вище адресою відповідачу ОСОБА_5 направлялися копія позовної заяви із доданими до неї документами, ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки, що підтверджується матеріалами справи (матеріали справи № 616/99/16-ц , провадження № 2/616/73/16, а.с.20,24).

Направлене поштове відправлення не було вручене під час доставки та повернулось до суду з відміткою про неможливість вручення з інших причин (а.с.20). Судом повторно були направлені копія позовної заяви із доданими до неї документами, ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка в наступне судове засідання, які отримані 17 березня 2016 року «Сорокіною», що убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 616/99/16-ц, провадження № 2/616/73/16, а.с.24), що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (у редакції, чинній, на час розгляду справи) свідчить про належне вручення відповідачу судових повісток та належне повідомлення його про дату, час і місце судового розгляду зазначеної справи.

Посилання відповідача ОСОБА_5 на те, що його не було відомо про існування вказаного спору, є безпідставними та спростовуються вищевикладеними обставинами.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

Таким чином, оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, у суду були всі підстави для ухвалення заочного рішення.

Вирішуючи питання про заочний розгляд справи, суд виходив із неповажності причин неявки до суду ОСОБА_5 , який вважався повідомленим за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного суд провів заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення у справі 29 березня 2016 року визнання недійсним договору дарування житлового будинку із надвірними будівлями.

Як убачається з матеріалів справи, копія заочного рішення від 29 березня 2016 року отримана 05 квітня 2016 року. В рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення отримувачем вказано - «Сорокіна» (матеріали цивільної справи № 616/99/16-ц, провадження № 2/616/73/16, а.с.37),

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

За вимогами ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведених норм цивільного процесуального закону, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення наявності існування одночасно таких обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, у якому ухвалено заочне рішення та не подав відзив на позовну заяву саме з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, лише сукупність зазначених обставин є підставою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України.

Крім того, приймаючи рішення за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Разом з цим, відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення не наведено жодного доказу в розумінні ст.76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення спору та спростовував висновки суду, наведені в заочному рішенні суду від 29 березня 2016 року, а обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві про скасування заочного рішення у справі та в судовому засіданні, не спростовують висновків суду, наведених у заочному рішенні. Відповідач не послався на докази, які мають істотне значення для правильного розгляду справи, свою заяву обґрунтовує недоведеністю обставин, а тому законних підстав для перегляду заочного рішення у суду немає. Інші доводи відповідачів щодо належності та допустимості доказів не можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення, оскільки стосуються переоцінки доказів відповідачем.

Таким чином, у даному випадку відсутня сукупність усіх підстав, наявність яких є необхідною умовою для скасування судом ухваленого ним заочного рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

За наведених обставин перегляд та скасування заочного рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому порядку, порушуватиме принцип правової визначеності та суперечитиме ст.11 ЦПК України з огляду на відсутність обґрунтованих заперечень відповідача проти позову.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що відповідач не надав будь-яких доказів, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при винесенні рішення, оскільки обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи відповідач не надав та не вказав у заяві про існування конкретних доказів, а тому у суду відсутні підстави визначені у ст.288 ЦПК України для скасування заочного рішення, тому заява ОСОБА_5 про перегляд цього заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

Положеннями ч.3 ст.287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, після залишення судом заяви про перегляд заочного рішення без задоволення зазначене заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, районний суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року у справі № 616/99/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали буде виготовлено не пізніше п`яти днів з моменту оголошення вступної та резолютивної частини ухвали, а саме 05 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ