Дата документу 04.10.2021
ЄУ № 942/1066/21
Провадження №2/942/454/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що їй на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному домоволодінні зареєстрований ОСОБА_2 , який з жовтня 2020 року не проживає в будинку, особистих речей відповідача у будинку не має, він не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, фактичне його місце проживання позивачу не відоме. У зв`язку зі змінами у законодавстві в сфері управління житлово-комунальним господарством та змінами у процедурі нарахування житлових субсидій, позивач фактично позбавлена можливості отримати державну субсидію, тому що дохід сім`ї повинен нараховуватися на всіх зареєстрованих в будинку осіб, навіть якщо вони в ньому не проживають.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 09 вересня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 жовтня 2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новопсковську селищну раду Луганської області.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові просила справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування будинку, посвідченого 20 грудня 2000 року приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О., зареєстровано в реєстрі за № 46.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 31.08.2001 власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Згідно із довідкою № 1394, виданою виконавчим органом Новопсковської селищної ради 08.07.2021, ОСОБА_1 , 1964 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно записів погосподарської книги має такий склад сім`ї: син- ОСОБА_3 , 1989 р.н., колишній чоловік зареєстрований, але не проживає - ОСОБА_2 , 1968 р.н.

Відповідно до акту підтвердження не проживання, складеного 08.07.2021 спеціалістом відділу соціального захисту населення Новопсковської селищної ради Єршовою К.С., в присутності громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтверджено факт не проживання по АДРЕСА_1 ,з жовтня 2020 року по теперішній час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим 13.10.2020 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13.10.2020 розірвано, актовий запис № 16.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 з жовтня 2020 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що останнім не заперечено.

Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 понад 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.

Таким чином позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 9 від 07.09.2021 було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн., понесений нею при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 200, 206, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.391, 405 ЦК України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Луганській області (, адреса: просп. Центральний, 59, м. Сєвєродонецьк, Луганська область) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з державного бюджету 50 відсотків суми судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.), сплаченого нею при зверненні до суду за квитанцією № 9 від 07.09.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 10.10.2019 органом видачі 4452, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , виданий Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 16.07.2011, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, , адреса: вул. Шкільна, буд. 3, смт. Новопсков Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Суддя: О.С. Стеценко