РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

01 жовтня 2021 року Справа № 414/1883/21 Провадження № 2/414/460/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Головченко А.О. звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з вказаним позовом в якому зазначає, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою зареєстрована відповідач, а саме колишня власниця будинку, яка тривалий час в ньому не проживає та не має наміру ним користуватись. Добровільно зніматися з реєстрації відповідач не бажає, а тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позов визнала та не просила розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 18 серпня 2021 року (а.с. 9-11).

На даний час у будинку, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , залишається зареєстрованою відповідач, - колишня власниця, про що свідчить довідка Кремінської міської ради, Луганської області від 18 серпня 2021 року, хоча й не мешкає тривалий час (а.с. 9,12).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачаєтьсязі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положеньчастин другої - п`ятої статті 13цього Кодексу.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, яка є колишнім власником будинку, не має родинних стосунків та залишається зарєстрованою у вказаному будинку, на даний час не проживає без поважних причин, платежів не сплачує, суд дійшов висновку, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням і її потрібно зняти з реєстрації за вказаною адресою.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст. 9,150 ЖК УРСР та керуючись10,76,258,259,263-265,268,273,280-283,352,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , такою, що втратила право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є. М. Акулов