УХВАЛА

23 вересня 2021 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну сторони виконавчого провадження.

Представник заявника одночасно в заяві просить розгляд справи проводити без участі представника заявника.

Боржник, інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч. 3ст. 442 ЦПК Українинеявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2007 року між ВАТ КБ «НАДРА» правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «НАДРА» та гр. ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15/3/МК/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 43000,00 дол.

ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 07.05.2012 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.12.2015 року (справа № 569/12210/15-ц) стягнуто із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), яка є спадкоємцем ОСОБА_1 (ІДН: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема,15; отримувач ПАТ «Комерційний банк «Надра» в стані припинення; код отримувача: ЄДРП0У 20025456; рахунок отримувача: 1; Банк отримувача: Головне управління Національного банку України по м. Києву і Київській області; МФ0 Банка отримувача: 321024) заборгованість за кредитним договором № 15/3/МК/2007-840 від 25.07.2007р., яка складає 49105,70 дол. США (еквівалент у національній валюті по курсу НБУ станом на 13.07.2015р. - 1 дол. США -21,916483 грн. = 1 076 224.23 грн.) в тому числі заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 36039,31 дол. США(еквівалент у нац. валюті - 789854,92 грн.), але в межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину. Стягнуто із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 487, 20 ( чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп).

Рішення суду набрало законної сили.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Рішення суду на даний час не виконано.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів держаної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян України і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановленими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, - і за її межами.

Відповідно до ст.124 Конституції України всі судові рішення, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.10.2020 року було замінено стягувача ПАТ КБ "НАДРА" на його правонаступника ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" у справі №569/12210/15-ц.

30.12.2020 року між ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ", , та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ", , надалі за текстом - Новий кредитор, укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 15/3/МК/2007- 840 від 25.07.2007р. перейшло до ТОВ "ФК ФОРТ"(Новий кредитор).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Статтею 442 ЦПК України регламентовано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», регламентовано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою до застосування для всіх суддів України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви Товариства в частині заміни сторони виконавчого провадження.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа, то суд зазначає таке.

Згідно ч. 1,2,4 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У п. 28 Рішення Європейського суду з прав людини від «11» грудня 2008 року, в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy», [GC], №22774/93, § 66, ECHR 1999-V).

За § 52 та § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) у такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, ECHR 2002-III).

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд, яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Крім цього, у пунктах 18, 23 рішення Європейського суду у справі Ліпісвіцька проти України зазначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У рішеннях Європейського суду у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положень статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно п. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

За таких підстав, оскільки боржник на сьогоднішній день не погасила заборгованість перед банком, самостійно рішення суду не виконується, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не дає можливості Товариству з звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду по вказаній справі, суд вважає за необхідне заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форт» задовольнити та поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 124 Конституції України, ст.ст.258-260,354,433,442 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну сторони виконавчого провадження задоволити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» строк пред`явлення виконавчого листа № 569/12210/15-ц по цивільній справі № 569/12210/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15/3/МК/2007-840 від 25.07.2007 року.

Замінити стягувача ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», у справі №569/12210/15-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.Г. Кучина