ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 вересня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11996/18

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/946/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя,

місце постановлення рішення судом першої інстанції м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду 15.04.2021

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подала до Деснянського районного суду м. Чернігова позов до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.12.2018 (а.с. 195-200 т.1), просила:

визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя:

- автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200802 грн;

- автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 558083 грн;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 420361 грн;

- будинок за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 81640 грн;

- земельну ділянку кадастровий №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 65108 грн;

- земельну ділянку кадастровий № :03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14 486 грн;

- причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , вартістю 53604,88 грн,

- об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю - 400000 грн;

- диван в залі - 15500 грн, духовку «Samsung» - 8000 грн, холодильник «Liebherr» - 20000 грн, варочну поверхню «Whirpool» - 5000 грн, витяжку на кухню «Ventolux» - 2000 грн, кондиціонер «LG» в залі - 5000 грн, кондиціонер «LG» в спальні - 5000 грн, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 грн, морозильну камеру «Liebherr» - 3599 грн, душовий бокс - 27000 грн, крісло комп`ютерне - 2000 грн, комп`ютер в дитячій кімнаті - 3000 грн, комп`ютер в спальні 3000 грн, акваріум з тумбою - 10000 грн, стіл обідній та 4 стільці - 5000 грн, меблевий гарнітур на кухні - 25000 грн, відеодзвінок - 2000 грн, домашній кінотеатр «Samsung» - 6000 грн, пилосос «Philips» - 2000 грн, тренажер «Орбітрек» - 6000 грн, спальний гарнітур - 20000 грн, меблевий гарнітур в прихожій - 4000 грн, меблевий гарнітур у вітальні - 10000 грн, праску «Karcher» (парова) з насадкою - 4000 грн, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою - 3198 грн, газонокосарку - 6000 грн, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949,82 грн, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista»- 2375 грн, посудомийну машину «Electrolux» - 3466,55 грн, світильники світлодіодні «Santana-M40 4000K, Electrum» в кількості 14 шт. 12950 грн, газову водонагрівну колонку «Junkers» модель «miniMAX» - 2000 грн, теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 грн, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 грн, на загальну суму: 2 035 569, 25 грн.

У порядку розподілу майна подружжя визнати право власності та виділити у власність ОСОБА_1 : автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 558 083 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 420361 грн, на загальну суму 978 444 грн.

В порядку розподілу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 : автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200802 грн, будинок за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 81640 грн, земельну ділянку, кадастровий №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 65108 грн, земельну ділянку кадастровий №:03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14486 грн, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 вартістю 53604,88 грн, об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 загальною вартістю - 400000 грн, диван в залі - 15500 грн, духовку «Samsung» - 8000 грн, холодильник «Liebherr» - 20000 грн, варочну поверхню «Whirpool» - 5000 грн, витяжку на кухні «Ventoiux» - 2000 грн, кондиціонер «LG» в залі - 5000 грн, кондиціонер «LG» в спальні - 5000 грн, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 грн, морозильну камеру «Liebherr» - 3599 грн, душовий бокс - 27000 грн, крісло комп`ютерне - 2000 грн, комп`ютер в дитячій кімнаті - 3000 грн, комп`ютер в спальні - 3000 грн, акваріум з тумбою - 10 000 грн, стіл обідній та 4 стільці - 5000 грн, меблевий гарнітур на кухні - 25000 грн, відеодзвінок - 2000 грн, домашній кінотеатр - 6000 грн, пилосос «Philips» - 2000 грн, тренажер «Орбітрек» - 6000 грн, спальний гарнітур - 20000 грн, меблевий гарнітур в прихожій - 4000 грн, меблевий гарнітур у вітальні - 10000 грн, праску «Karcher» (парова) з насадкою - 4000 грн, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою - 3198 грн, газонокосарку - 6000 грн, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949,82 грн, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista»- 2375 грн, посудомийну машину «Electrolux» - 3466,55 грн, світильники світлодіодні «Santana-M40 4000К, Electrum» в кількості 14 штук - 12950 грн, газову водогрійну колонку «Junkers» модель «miniMAX»-2000 грн, теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 грн, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 грн. На загальну суму 1054125,25 грн.

З метою урівноваження часток в праві власності, стягнути з відповідача на користь позивачки 75681,25 грн. Стягнути з відповідача на користь позивачки всі понесені судові витрати, в тому числі, витрати за правничу допомогу в розмірі 12000 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати за проведення оцінки вартості нерухомого майна та транспортного засобу в розмірі 3486 грн.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2002, який розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2018. Від шлюбу колишнє подружжя має двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано на підставі договорів купівлі-продажу : автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 ; автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab», квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , будинок за адресою: АДРЕСА_2 , об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий №:03:000:0268, площею 0,157 га, земельну ділянку за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, кадастровий № :03:000:0709, площею 0,0389 га, причіп легковий «Одисей». Все майно зареєстровано на відповідача.

Крім того, увесь час подружжя проживало у трикімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_3 , що не є предметом поділу, однак в зазначеній квартирі збереглось майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: диван в залі, духовка «Samsung», холодильник «Liebherr», варочна поверхня «Whirpool», витяжка на кухню «Ventolux», кондиціонер «LG» в залі, кондиціонер «LG» в спальні, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті, морозильна камера «Liebherr», душовий бокс, крісло комп`ютерне, комп`ютер в дитячій кімнаті, комп`ютер в спальні, акваріум з тумбою, стіл обідній та 4 стільці, меблевий гарнітур на кухні, відеодзвінок, домашній кінотеатр «Samsung», пилосос «Philips», тренажер «Орбітрек», спальний гарнітур, меблевий гарнітур в прихожій, меблевий гарнітур у вітальні, праска «Karcher» (парова) з насадкою, мийка високого тиску з насадкою, газонокосарка, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista», посудомийна машина «Electrolux», світильники світлодіодні «Santana-M40 4000K, Electrum» в кількості 14 шт., газова водонагрівна колонка «Junkers» модель «miniMAX». Також у вказаній квартирі було облаштовано теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт., терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт.

Наразі позивачка разом з дітьми проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , щодо якої також ставиться питання про визнання права власності.

Усе зазначене майно було придбане в період шлюбу від здійснення подружжям підприємницької діяльності. Тривалі перемовини з відповідачем щодо добровільного розділу майна не дали результату, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом про розподіл спільного майна подружжя в судовому порядку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2019 справу передано за територіальною підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області, у зв`язку з тим, що визначена висновком експерта № С-867/8 від 05.06.2019 вартість спірного об`єкта незавершеного будівництва в с. Брусилів Чернігівського району та області перевищує вартість інших заявлених в позові об`єктів нерухомого майна.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково.

Визнано спільним майном подружжя: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200802 грн, автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 440730 грн, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , вартістю 18078,77 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 578990 грн, житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 вартістю 660 527 грн, земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73220 грн.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 578990 грн, 1/2 автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 вартістю 440730 грн, 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 , вартістю 660527 грн, 1/2 земельної ділянки з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73220 грн.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200 802 грн, 1/2 автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 440730 грн, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , вартістю 18078,77 грн, 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 , вартістю 660527 грн,

1/2 земельної ділянки з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73 220 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 180 054,60 грн для врівноваження часток у спільному майні подружжя.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 грн понесених витрат на правову допомогу, 4 296,43 грн судового збору, 1738 грн витрат на експертне дослідження, а всього 12034,43 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу речей побутового вжитку і меблів, за винятком світильників світлодіодних «Santana-M40 4000K, Electrum» в кількості 14 шт., які позивачка просила виключити з переліку майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою наявність, вартість, факт придбання подружжям у період шлюбу вказаних предметів належними доказами не підтверджена, а відповідач їх наявність та придбання за спільні кошти заперечує. Крім того, суд зауважив, що покази свідків не містять вичерпних даних щодо часу придбання предметів побуту, вартості, та за які кошти вони придбані, тому, за наявності заперечень відповідача, не можуть бути належними доказами.

Судом першої інстанції також встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0,0389 га, кадастровий номер :03:000:0709 зареєстровано 24.11.2017 за ОСОБА_2 в порядку приватизації, отже відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 57 СК України є особистим майном ОСОБА_2 яке не може бути розділено у порядку поділу спільного майна подружжя, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки сторони погодились, що автомобіль марки Volkswagen T5 та причіп легковий марки "Одисей" є спільним майном подружжя, позивачка просила виділити їх відповідачу з виплатою компенсації за свою частку у цьому майні, на що останній погодився, суд задовольнив позовні вимоги у цій частині.

Ухвалюючи рішення у частині поділу автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab», який за згодою сторін визнаний спільним майном подружжя, враховуючи, що сторони не погодили порядок поділу спірного автомобіля, кожна із сторін просила виділити його саме їй, а частки в цьому об`єкті права спільної сумісної власності подружжя є рівними та не можуть бути визнані незначними, згоди на присудження грошової компенсації, відповідно до приписів частини 4 статті 71 СК України відповідач не давав, суд визнав за кожним з подружжя по 1/2 частини у праві власності на зазначений автомобіль без його реального поділу.

Задовольняючи позов в частині визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_4 з виплатою відповідачу компенсації за 1/2 її вартості, суд послався на те, що саме позивачка з дітьми після розірвання шлюбу проживає у цій квартирі, при цьому відповідач висловив свою згоду на виділення їй спірної квартири та не заперечував проти отримання компенсації за свою частку в ній.

Вирішуючи позов в частині поділу житлового будинку з об`єктом незавершеного будівництва по АДРЕСА_2 та земельної ділянки з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за цією ж адресою, що визнані сторонами їх спільним майном, виходячи з рівності часток подружжя у цьому майні, недосягненні згоди сторін щодо його поділу, беручи до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що жодною із сторін не внесено на депозитний рахунок суду компенсації за частку у цьому майні, суд дійшов висновку про поділ цього майна, визнавши за кожним із сторін по 1/2 частини у праві власності на нього.

При визначенні вартості часток у спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував визначену висновками експертів дійсну ринкову вартість спірного майна на час розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо врахування боргів при поділі спільного сумісного майна подружжя, суд критично поставився до наданої відповідачем копії довідки АТ КБ "Приватбанк" про наявність заборгованості у сумі 64 000 грн, оскільки суду не надано копії самого кредитного договору та доказів цільового використання коштів за цим договором саме в інтересах сім`ї, а з довідки не вбачається на які саме цілі використані дані кошти. Крім того, суд вказав, що сам факт отримання відповідачем позики від матері ОСОБА_4 у розмірі 100000 грн та 500 доларів США на розвиток сімейного бізнесу, жодним чином не вказує на їх подальше цільове використання в інтересах сім`ї. Відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо цільового використання ОСОБА_2 коштів відповідно до умов договору позики, строк погашення по якому настав 10.01.2018, і на час розгляду справи даних щодо бажання ОСОБА_4 повернути позику суду не надано. Таким чином, суд не знайшов законних підстав для врахування зазначених боргів при поділі спільного майна подружжя.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з апеляційними скаргами.

Позивачка ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права.

На думку скаржниці, суд критично поставився до доказів придбання подружжям побутових речей та меблів. Зазначає, що судом були допитані свідки по справі, які підтвердили наявність частини речей, вказали їх ідентифікуючі ознаки, крім того позивачкою було надано ряд товарних чеків та накладних, які підтверджують факти придбання певних речей саме під час шлюбу з відповідачем, отже позовні вимоги в цій частині, на думку ОСОБА_1 , є доведеними.

Посилаючись на положення частин 4, 5 статті 71 СК України, статті 365 ЦК України, позивачка стверджує, що автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» повинен бути виділений саме їй, оскільки під час перебування у шлюбі він фактично перебував у її користуванні у повсякденній діяльності та для сімейних потреб, зокрема для перевезення дітей. Звертає увагу, що за відповідачем залишається право власності на інший автомобіль «Volkswagen Т5», тому передача у власність позивачки іншого автомобіля не завдасть йому істотної шкоди. Натомість, безконфліктне спільне користування автомобілем «Volkswagen Amarok Double Cab», який також оформлений на відповідача та наразі перебуває у нього, буде неможливим через конфліктні та напружені відносини між сторонами. Таким чином, за рішенням суду позивачка має право на частину вказаного автомобіля на праві власності, а фактично не набуває його у зв`язку з неможливістю реєстрації такого права власності за собою.

ОСОБА_1 також звертає увагу суду, що вона не зможе володіти присудженою їй 1/2 частиною будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , так як відповідач чинитиме перешкоди та не дасть можливості користуватися домоволодінням. Зазначає, що придбати вказану земельну ділянку та будувати на ній будинок було ініціативою відповідача, вона не матиме можливості добиратись в с. Брусилів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просила вказане домоволодіння залишити за відповідачем.

Позивачка бажає розподілити майно відповідно до часток подружжя згідно з прохальною частиною позовної заяви з урахуванням врівноваження часток та вже зазначеного у рішенні суду, а саме: їй виділити у власність, як це зробив суд, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та в повному обсязі автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab», а автомобіль «Volkswagen Т5» та причіп «Одисей» залишити відповідачу, виділивши йому також у власність в повному обсязі житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 загальною вартістю 733747 грн. Різницю у частках спільного сумісного майна подружжя в сумі 33636 грн позивачка згодна внести на депозитний рахунок апеляційного суду.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у визнанні спільною сумісною власністю подружжя речей побутового вжитку та меблів, а також в порядку розподілу майна подружжя визнати право власності, виділивши їй у власність автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 вартістю 440730 грн, та виділивши ОСОБА_2 у власність у повному обсязі житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 вартістю 660527 грн та земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73220 грн. Стягнути з позивачки на користь відповідача 33636 грн для врівноваження часток у спільному майні подружжя. В іншій частині рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 просить залишити без змін та провести розподіл судових витрат відповідно до положень ЦПК України.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі вважає рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в частині поділу майна законним та обґрунтованим, однак не погоджується з рішенням суду в частині неврахування боргів при поділі майна подружжя.

Відповідач стверджує, що під час розгляду справи судом першої інстанції він просив суд при поділі майна подружжя врахувати наявність боргів, що виникли в період спільного проживання сторін та які були витрачені в інтересах сім`ї, зокрема на ведення спільного бізнесу, який вони мали.

Так, загальна сума спільних боргів, що мали бути враховані при поділі майна становить 340885 грн, з яких: Приватбанк 64000 грн, згідно з розпискою 100000 грн та 500 доларів США, що еквівалентно 13855 грн, (вказані суми підтверджені матеріалами справи), а також борг за договором поставки на суму 163030 грн, докази наявності якого судом не прийняті.

Таким чином, борг кожної сторони по даній справі становить 170442,50 грн (340885грн /2), тому вказана сума в рахунок компенсації мала бути стягнута з позивачки на користь відповідача або на цю суму мало бути виділене відповідачу майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказані факти суд першої інстанції не врахував, що призвело до прийняття в цій частині незаконного та необґрунтованого рішення.

З огляду на викладене ОСОБА_2 просив рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.04.2021 змінити в частині відмови суду врахувати борги при поділі спільного майна подружжя, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 170442,50 грн.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався. Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 не скористалась.

Заслухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року вимогам ст.263 ЦПК України відповідає не в повній мірі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України.

Тобто вказаною нормою встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 339/116/16-ц, постанові Верховного Суду від 26.03.2021 у справі № 414/277/17.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 214/3609/18 зауважив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22-24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належать до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Можливість застосування цих висновків Пленуму ВСУ підтверджена постановою ВС від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був укладений 03.08.2002, розірвано (а.с. 11 т.1).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-13 т. 1).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані як фізичні особи-підприємці, що підтверджується копіями свідоцтв про державну реєстрацію ФОП, серії В00 № 842726 від 04.06.2004 та серії В02 № 239026 від 29.12.1999 (а.с.14, 15 т.1).

В період шлюбу подружжя придбало: автомобіль Volkswagen T5, днз НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 15.11.2007 (а.с.16-17,144 т.1), автомобіль Volkswagen Amarok Double CAB, днз НОМЕР_5 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 14.08.2012 (а.с. 145 т.1), причіп легковий марки "Одисей", днз НОМЕР_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 17.03.2015 (а.с.132 т.1), квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, реєстраційний номер 354 від 20.08.2002, копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.10.2008 (а.с. 41,42 т.1), житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку га (кадастровий номер :03:000:0268) площею 0,157 га, які знаходяться по АДРЕСА_2 , що підтверджується двома договорами купівлі - продажу (щодо земельної ділянки - реєстраційний номер 1085 від 11.04.2014 (а.с.53 том 1); щодо домоволодіння - реєстраційний номер 1082 від 11.04.2014 (а.с. 113-115 т.1)) та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2014 (а.с. 55 т.1). Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.04.2014 житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0268 та зазначений в плані під літерою "А-1", загальною площею 40 кв.м., із надвірних будівель та споруд є: прибудова до житлового будинку "а-1", площею 17,8 кв.м., що складає 24% готовності, сарай "Б-1" з дерев`яними стінами. Вказане підтверджується копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2014 ( т.1, а.с. 116).

12 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до головного архітектора Чернігівського району із заявою на видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 та області з метою здійснення нового будівництва (а.с. 92 т.2). 17.12.2014 відповідач отримав будівельний паспорт на будівництво господарських будівель та споруд (перша черга будівництва) та будівництво індивідуального житлового будинку (друга черга будівництва) (а.с. 116-121 т.1, а.с. 93-96 т.2).

За змістом повідомлення № ЧГ 08 від 27.02.2015 замовник ОСОБА_2 повідомив Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про початок виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_2 та області згідно з будівельним паспортом від 17.12.2014 (а.с. 34 т.2). Згідно з схемою забудови 27.04.2017 забудовник планував здійснити будівництво нового житлового будинку та господарських будівель. Старий будинок підлягав знесенню (а.с.118 т.1)

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого станом на 04.12.2015 (додаток до справи), домоволодіння за вказаною адресою складається з житлового будинку А-1, 1941 року забудови, господарських будівель і споруд 2015 року забудови: гаража Д-1, літньої кухні Д1-1, сараю Д2-1, погреба д1, а також воріт з хвірткою n1-2, огорожі n3.

Власником вказаного вище майна зазначено ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будинками за адресою АДРЕСА_2 станом на 09.08.2021 (а.с.33 том 3) з часу набуття юридично не зазнав змін і складається з житлового будинку під літерою "А-1", загальною площею 40 кв.м. (житлова площа 18,5 кв.м.), прибудови до житлового будинку "а-1", площею 17,8 кв.м., що складає 24% готунку, сараю "Б-1".

Із наявної у справі інформації та пояснень сторін вбачається, що розпочате сторонами в 2015 році будівництво господарських будівель та споруд: гаража Д-1, літньої кухні Д1-1, сараю Д2-1, погреба д1 не закінчено, в експлуатацію вони не здані, декларація про готовність об`єкта до експлуатації не подавалася. Розглядати їх як об`єкти нерухомості підстави відсутні.

Не врахувавши зазначене, судом першої інстанції була проведена судово-будівельна експертиза, на вирішення якої, окрім іншого, було поставлено запитання «яка дійсна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (включаючи об`єкт незавершеного будівництва), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 .?».

Відповідно до висновку експерта № 3530/3531/20-24 від 28.01.2021 ринкова вартість будівель та споруд по АДРЕСА_2 складає 733747 грн, з яких ринкова вартість житлового будинку 17834 грн, гаража - 237790, літньої кухні 211369 грн, сараю 13210 грн, погреба 52842 грн, воріт з хвірткою 15192 грн, огорожі 112290 грн.

З огляду на те, що експертом була визначена вартість гаража, літньої кухні, сараю та погреба як об`єктів нерухомості, а не будівельних матеріалів, колегія суддів вважає, що вказана вартість цих об`єктів не може бути включена до вартості спірного майна, що підлягає розподілу.

Судом сторонам роз`яснювалося право заявити клопотання про призначення додаткової експертизи, однак сторони цим правом не скористалися.

З метою роз`яснення експертного висновку № 3530/3531/20-24 від 28.01.2021 експерт був в порядку ст.72 ч.4 ЦПК України викликаний в судове засідання. Відповідно до роз`яснень експерта ступінь будівельної готовності господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 складає: гараж Д-1 82,25%, літня кухня Д1-1 62,04 %, сарай Д2-1 69,84 %, погріб д-1 72,56%, ворота з хвірткою 100% та огорожа 100%. Таким чином, вартість вказаного майна має бути встановлена саме як вартість використаних при його будівництві матеріалів, що відповідно до сказаних роз`яснень складає 582586 грн (а.с.39 том 3).

Саме зазначену вартість будівельних матеріалів слід враховувати при вирішені питання щодо загальної суми придбаного під час шлюбу майна подружжя.

Висновок суду першої інстанції щодо поділу домоволодіння по АДРЕСА_2 разом із об`єктами незавершеного будівництва, що оцінені в 660527 грн, апеляційний суд вважає не вірним.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Не будучи об`єктом нерухомості, вказані нежитлові споруди - об`єкти незавершеного будівництва, з юридичного погляду, є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Оскільки дані об`єкти знаходяться під одним дахом та мають суттєві розбіжності у ступені готовності та з огляду на відсутність інформації в матеріалах справи щодо можливості поділу спірних об`єктів незавершеного будівництва (господарських споруд), підстави для визнання права власності на них як об`єктів незавершеного будівництва, та їх подальший поділ відсутні.

Вартість придбаного в 2014 році будинку АДРЕСА_2 становить 17834 грн. Визначену в роз`ясненнях експерта вартість вказаного будинку в розмірі 16673 грн колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ця сума не є відображенням ринкової вартості, а є «вартістю витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки житлового будинку», про що детально описано у висновку експерта № 3530/3531/20-24 від 28.01.2021(а.с.195 зв.-196). Для визначення вартості спільного майна подружжя суд використовує саме ринкову вартість вказаного домоволодіння, яка за підрахунками експерта становить 17834 грн ( а.с.200 том 2).

Відповідно до цього ж висновку експерта № 3530/3531/20-24 від 28.01.2021 ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0268 становить 73220 грн. Ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв.м., становить 578990 грн (а.с.189-210 т.2).

Згідно із звітом № 867/5 від 25.10.2018, дійсна ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen T5, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 200802 грн (а.с.20-27 т.1).

Згідно з висновком експерта № 2518/2519/19-24 від 29.07.2019, ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen Amarok Double CAB, 2012 року випуску, днз. НОМЕР_5 , станом на час проведення огляду 24.07.2019, складає 440730 грн. Ринкова вартість причепа легкового марки "Одисей", 2015 року випуску, днз НОМЕР_7 станом на проведення огляду 24.07.2019 складає 18078,77 грн (а.с.40-49 т.2).

Під час судового засідання сторони не висловлювали своєї незгоди щодо визначеної вартості вказаного вище спільного майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання спільним сумісним майном подружжя предметів побуту та меблів ОСОБА_1 зазначала, що увесь час подружжя проживало у трикімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_3 , яка не є предметом поділу, в якій досі залишається спірне майно.

Судом встановлено, що власниками квартири за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1998, копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9447383, 9447201 від 16.09.2013 та не заперечується сторонами (а.с. 210-212 т.1).

Позивачка наполягала, що спірне майно - предмети побуту та меблі - придбане за спільні кошти подружжя, тому просила визнати це майно, а саме: диван в залі, духовку «Samsung», холодильник «Liebherr», варочну поверхню «Whirpool», витяжку на кухню «Ventolux», кондиціонер «LG» в залі, кондиціонер «LG» в спальні, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті, морозильну камеру «Liebherr», душовий бокс, крісло комп`ютерне, комп`ютер в дитячій кімнаті, комп`ютер в спальні, акваріум з тумбою, стіл обідній та 4 стільці, меблевий гарнітур на кухні, відеодзвінок, домашній кінотеатр «Samsung», пилосос «Philips», тренажер «Орбітрек», спальний гарнітур, меблевий гарнітур в прихожій, меблевий гарнітур у вітальні, праску «Karcher» (парову) з насадкою, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою, газонокосарку, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista», посудомийну машину «Electrolux», газову водонагрівну колонку «Junkers» модель «miniMAX», теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт., терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. спільним майном подружжя та виділити його у власність ОСОБА_2 , за винятком світильників світлодіодних «Santana-M40 4000K, Electrum» в кількості 14 шт., які позивачка під час розгляду справи в суді першої інстанції просила виключити з переліку.

На підтвердження вказаних вимог позивачкою надано фотознімки із зображенням майна та домашньої обстановки (а.с. 131-143 т.1), товарні чеки та видаткові накладні, що підтверджують придбання:

25 травня (рік придбання відсутній) морозильної камери «Liebherr» за 3499 грн (а.с.95 том 1),

11.04.2012 мийки високого тиску «Karcher» за 2999 грн з насадкою за 199 грн (а.с.90 том 1),

13.09.2010 двох матраців «Cocos Comfort» за 3344 грн, з двома наматрацниками за 267,22 грн і 243,75 грн та каркасом за 461 грн (а.с.88-89) том 1,

30.06.2010 змішувача для умивальника «2814F ORAS Cubista» за 2375 грн (а.с.93 том 1),

01.06.2010 посудомийної машини «Electrolux» за 3466,55 грн (а.с.94 том 1).

Суд бере до уваги підтверджений документально факт придбання вказаного вище майна. Однак, оскільки сторони не дійшли взаємної згоди щодо його вартості на сьогодні,а клопотання про призначення експертизи не заявили, суд позбавлений можливості визначити вартість спірного майна самостійно. Визначати вартість вказаних вище об`єктів за ціною десятилітньої давнини позбавлено сенсу. Враховуючи вказане, підстави для задоволення позову про поділ цього майна відсутні.

Придбання під час шлюбу іншого майна - предметів побуту та меблів - позивачкою документально не підтверджено. Наявні у справі фотокартки підтверджують наявність техніки та меблів в квартирі, яка належить на праві власності чотирьом особам ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ), троє з яких до участі у розгляді справи не залучалися.

Інструкції з експлуатації, технічні паспорти, гарантійні талони, замовлення, накладні та паспорти на меблі не підтверджують ані вартості товарів, ані факту придбання цих речей за спільні кошти подружжя.

З огляду на те, що позивачка не довела ґрунтовність своїх вимог, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги позивачки щодо критичного ставлення суду першої інстанції до показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 колегія суддів відхиляє, оскільки покази цих свідків не можуть розцінюватись як належні докази вартості спірних предметів домашньої обстановки та вжитку.

Апеляційний суд також звертає увагу, що утеплення долу у квартирі за адресою АДРЕСА_3 теплою підлогою «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. з терморегулятором «Millitemp» CDFR-003 розцінюється як один з елементів оздоблення приміщення під час ремонту, є невід`ємною частиною приміщення, яка не може бути від нього відділена без втрати його цільового призначення, у зв`язку з чим поділу між подружжям не підлягає.

Підстави для визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділу земельної ділянки, кадастровий № :03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14 486 грн відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказана земельна ділянка була зареєстрована 24.11.2017 за ОСОБА_2 в порядку приватизації (а.с. 71-76 т.1). Таким чином земельна ділянка, кадастровий № :03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 57 СК України є особистим майном ОСОБА_2 і поділу не підлягає, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є вірними. Апеляційні скарги не містять доводів щодо їх спростування.

У постанові об`єднаної палати КЦС у справі 127/7029/15-ц було зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи позов в частині визнання об`єктами спільної власності подружжя та поділу автомобіля «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 та причепа легкового марки «Одисей» 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що сторони не заперечували належність вказаного майна до їх спільної власності та погодились про його поділ шляхом виділення відповідачу, отже позов в цій частині підлягає задоволенню з припиненням права власності позивачки на 1/2 частку у цьому майні.

Позовні вимоги в частині визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної власності подружжя та її поділу шляхом виділення у власність ОСОБА_1 з виплатою ОСОБА_2 компенсації за 1/2 її вартості підлягають задоволенню з огляду на те, що сторони досягли згоди в цій частині спору, при цьому право спільної часткової власності відповідача на 1/2 частку вказаної квартири підлягає припиненню.

Апеляційні скарги сторін не містять заперечень щодо поділу судом першої інстанції цього майна.

Щодо розподілу між сторонами спірного автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab», житлового будинку, об`єкта незавершеного будівництва, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , колегія суддів приходить до наступного висновку.

Презумпція спільності права власності подружжя на вказане майно сторонами не оспорюється.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України спірний автомобіль є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати його цільового призначення.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що звертаючись до суду з цим позовом, позивачка просила провести реальний поділ майна.

Суд першої інстанції, визначаючи варіант розподілу майна між подружжям та визнаючи за сторонами право власності на ідеальні частки по 1/2 в об`єктах спірного майна: автомобілі «Volkswagen Amarok Double Cab», домоволодінні в с. Брусилів та земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0268 та, залишаючи його в спільній частковій власності, помилково виходив із неможливості реального розподілу спільного майна подружжя у зв`язку з невнесенням жодною із сторін на депозитний рахунок суду грошової суми для виплати грошової компенсації різниці вартості часток майна.

Колегія суддів вважає, що, розглядаючи справу, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.71 СК України щодо реальності поділу майна й помилково залишив його частину у спільній частковій власності.

Так за системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя про стягнення з іншого з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Правила, визначені частиною п`ятою вказаної статті, застосовуються, коли позивач висуває вимогу про виділення йому в натурі певного майна в порядку поділу, а відповідачу - пропонує грошову компенсацію. Лише у такому випадку позивач зобов`язаний попереднього внести грошові кошти на депозитний рахунок суду, які при задоволення позову будуть виплачені відповідачу як грошова компенсація його частки у спільному майні.

Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу будинку, будівельних матеріалів та земельної ділянки, апеляційний суд виходить з вимог позивачки, яка просить припинити саме її право на дане майно. Вказане не породжує обов`язку ОСОБА_2 попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивачки в цій частині є слушними. За відповідачем слід визнати право власності на домоволодіння та земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0268 по АДРЕСА_2 , припинивши право власності позивачки на ці об`єкти нерухомості. Окрім цього майна, відповідачеві слід виділити будівельні матеріали, які були використані для будівництва господарських будівель та знаходяться на зазначеній вище земельній ділянці.

Обґрунтовуючи вимоги про виділення їй у власність автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab», позивачка наголошувала, що під час перебування у шлюбі він фактично перебував у її користуванні у повсякденній діяльності та для сімейних потреб, зокрема для перевезення дітей, які після розірвання шлюбу залишились проживати з нею. Звертала увагу, що за відповідачем залишається право власності на інший автомобіль «Volkswagen Т5», проти чого вона не заперечує, оскільки фактично користувався цим автомобілем саме відповідач, а тому передача їй у власність іншого автомобіля не завдасть йому ніякої шкоди.

Колегія суддів вважає вказані доводи скаржниці обґрунтованими та враховує ту обставину, що у випадку залишення вказаного автомобіля, який оформлений на відповідача та наразі перебуває у нього, у спільній власності сторін, безконфліктне користування ним буде неможливим через напружені відносини між сторонами.

Вирішуючи позов в цій частині, апеляційний суд перш за все бере до уваги інтереси дітей подружжя, що після розлучення сторін фактично проживають з матір`ю, а також звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25.06.2020 у справі № 654/2169/15-ц, де суд наголосив, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї головної функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що в порядку поділу спільного майна відповідачу у власність передається автомобіль «Volkswagen Т5», який фактично перебував у його користуванні, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині та виділення їй у власність автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 440730 грн, з припиненням права власності відповідача на 1/2 частку вказаного автомобіля.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови суду врахувати борги при поділі спільного майна подружжя, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 170442,50 грн.

Апеляційний суд доводи щодо стягнення певних сум відхиляє у зв`язку з тим, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргів не заявлялися і судовим збором не оплачувалися.

Щодо врахування боргів при поділі спільного сумісного майна подружжя суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у подружжя на час розгляду справи боргових зобов`язань та цільового використання коштів за цими зобов`язаннями. Наявна у справі довідка АТ КБ "Приватбанк" (а.с.237 том 1) свідчить тільки про боргові зобов`язання відповідача за кредитною угодою "КУБ" станом на 11.10.2018. Сам договір до справи не доданий. Надані до апеляційної скарги договір поставки, видаткова накладна та акт звіряння також не підтверджує наявність спільних боргів.

Щодо боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед його матір`ю ОСОБА_4 , слід зазначити, що наявна у відповідача розписка на суму 100000 грн та 500 доларів США, про що ОСОБА_2 було заявлено в суді апеляційної інстанції, з огляду на положення ч.3 ст.545 ЦК України свідчить про виконання боржником боргового зобов`язання.

Як неодноразово зазначав в своїх рішеннях Верховний Суд, рішення суду має бути гранично повним, зрозумілим, чітко сформульованим та логічно структурованим. Хоча колегія суддів погодилася з деякими висновками суду першої інстанції, підстави для відновлення прав шляхом зміни прийнятого 14.04.2021 рішення відсутні з огляду на положення ст.2 та 263 ч.3 ЦПК України. Оскільки суд першої інстанції не вірно визначився як з вартістю спірного майна, так із варіантами його розподілу, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості без скасування рішення чітко сформулювати та логічно структурувати мотивувальну та резолютивну частини постанови.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Чернігівського районного суду від 12.04.2021 скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Дійсна ринкова вартість всього майна, що підлягає поділу в даній справі складає 1912240,77 грн, ідеальна частка кожного з подружжя - 956120,39 грн.

Враховуючи викладене вище, судом апеляційної інстанції спільне майно подружжя розподілене наступним чином:

позивачці ОСОБА_1 виділено: автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» 2012 року випуску, днз НОМЕР_2 вартістю 440730 грн., квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 578990 грн, а всього майна на загальну суму 1019720 грн;

відповідачу ОСОБА_2 виділено: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200802 грн, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. НОМЕР_3 вартістю 18078,77 грн., житловий будинок по АДРЕСА_2 вартістю 17834 грн, земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73220 грн, будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 582586 грн, а всього майна на загальну суму 892520,77 грн.

Різниця у вартості часток складає 63599,62 грн ( 956120,39 - 892520,77). Вказану суму слід стягнути з позивачки на користь відповідача для урівняння ідеальних часток подружжя у спільному майні. Частина вказаної суми - 33 546 грн внесена позивачкою на депозитний рахунок суду 20.07.2021 за квитанцією №33452894 (а.с.21 том 3). Вказана сума - 33 546 грн підлягає перерахуванню на рахунок відповідача для зрівняння вартості часток у спільному майні подружжя.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат колегія суддів виходить із приписів статті 141 ЦПК України, статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір».

Ціна позову з урахуванням встановленої судом вартості майна складає 2168711,14 грн, 1 % від ціни позову складає 21687,11грн, що більше максимального розміру судового збору за звернення з позовом до суду першої інстанції в 2018 році в сумі 8810 грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір 13215 грн (12750 грн (а.с. 263 т.2) та 465 грн (а.с. 11 т.3)).

Вимоги ОСОБА_1 задоволено на 1019720 грн, що становить 47% від ціни позову.

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, що понесені в суді першої інстанції - судовий збір - 4 140,70 грн, витрати за надання професійної правничої допомоги - 5 640 грн, витрати за проведення експертного дослідження - 1633,72 грн, а всього 11 384,42 грн.

За апеляційний розгляд справи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 211,05 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381- 384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200 802 грн, автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 , вартістю 440 730 грн, причіп легковий «Одисей», 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , вартістю 18 078,77 грн, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 578 990 грн, житловий будинок по АДРЕСА_2 вартістю 17 834 грн, земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73 220 грн та будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 582586 грн.

Провести поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши:

за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 578 990 грн та автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 вартістю 440 730 грн, всього на суму 1 019 720 грн;

за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 вартістю 17 834 грн, земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 73 220 грн, автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , вартістю 200 802 грн, причіп легковий «Одисей», 2015 року випуску, днз НОМЕР_3 , вартістю 18 078,77 грн та будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 582 586 грн, а всього на суму 892 520,77 грн.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_2 , земельну ділянку з кадастровим №:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз НОМЕР_1 , причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. НОМЕР_3 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості часток 63 599 (шістдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 61 коп.

Частину цієї суми у розмірі 33 546 грн, які внесені ОСОБА_1 для зрівняння вартості часток у спільному майні подружжя за квитанцією №33452894 від 20.07.2021, на депозитний рахунок UA0083595 Чернігівського апеляційного суду (, банк отримувача Державна казначейська служба України), перерахувати на рахунок ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що понесені в суді першої інстанції - судовий збір - 4 140,70 грн, витрати за надання професійної правничої допомоги - 5 640 грн, витрати за проведення експертного дослідження - 1633,72 грн, а всього 11 384,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6 211,05 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І. О. Боброва

Н. В. Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови суду складений 30.09.2021.