Провадження № 2/761/4686/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Мальцева Д.О.

за участю секретаря - Колоджяний В.Є.,

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представники

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА, служба у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа 1), Служба у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого просила визначити місце проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 20.12.2019. У шлюбі у сторін народилась донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак після розірвання шлюбу між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання спільної дитини, оскільки на думку позивачки, відповідач створює перешкоди для забезпечення нормального рівня життя доньки. Крім того, відповідач не надає матеріальну допомогу у достатньому обсязі на утримання спільної доньки. З огляду на зазначене, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивачка планує вийти заміж за громадянина Італії та забрати туди спільну дитину, що суперечить інтересам як відповідача, так і дитини. відповідач має стабільний дохід, забезпечений житлом та має можливість забезпечити своїй дитині нормальний рівень життя. У зв`язку з наведеним просив визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам дитини.

Від третьої особи 1 пояснення на позовну заяву не надходили.

Від третьої особи 2 пояснення на позовну заяву не надходили.

22.02.2021 ухвалою суду повернуто позивачу заяву про забезпечення позову.

04.03.2021 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

26.03.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

13.04.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника про допит свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

13.04.2021 ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову.

14.04.2021 ухвалою суду виправлено описку в ухвалі про забезпечення позову від 13.04.2021.

23.04.2021 ухвалою суду виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2021.

27.04.2021 до суду надійшов відзив від відповідача.

11.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

21.05.2021 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання третьої особи.

27.05.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотанні третьої особи про заміну третьої особи з Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на Службу у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області. Водночас судом вказаною ухвалою суду було залучено як третю особу 2 Службу у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області.

05.08.2021 у судовому засіданні представником третьої особи надано висновок органу опіки та піклування ШРДА.

17.08.2021 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

31.08.2021 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

03.09.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово-психологічної експертизи.

03.09.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви про відвід головуючому судді Мальцеву Д.О.

Позивач, представник позивача y судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої справу просив розглядати за його відсутності.

Представник третьої особи 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, встановив наступні фактичні обставини.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі до 20.12.2019.

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Вишгородського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 21.01.2020.

Від шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 24/.

Позивачка вказує, що сторони у добровільному порядку не дійшли згоди з приводу визначення місця проживання спільної доньки, відповідач заперечує щодо проживання дитини з позивачкою.

Так, відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання № 14365442 від 02.03.2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 - з 15.11.2019 по дату видачі довідки.

Згідно Довідки від 18.02.2021 № 7, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є вихованкою Дошкільного закладу (дитячого садка) № 78 Шевченківського району м. Києва з 18.09.2019 по теперішній час.

Згідно Довідки Дитячого центру розвитку «Академія дитинства», спільна дитина сторін, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вихованкою ДЦР «Академія дитинства» с. Нові Петрівці з 15.06.2018 по 16.09.2020. Опікувалась дитиною мама ОСОБА_1 , квитанції за оплату ДЦР надавались особисто мамою, дитина отримувала належний догляд та виховання.

Відповідно до Довідки про відвідування студії, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також відвідувала студію гімнастики та танцю «Студія Серебрянських», з 28.10.2019 по 31.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка має постійний дохід, згідно наявних у матеріалах справи сертифікатів, чинних на час розгляду справи, у позивачки ознак наркологічних та психіатричних захворювань не виявлено.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка забезпечена житлом, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про право на спадщину, державний актом на право власності на земельну ділянку, Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.05.2012, Договором купівлі-продажу житлового будинку від 25.05.2012.

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 15.02.2021 уповноваженими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради, для виховання дитини у будинку ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 для дитини створені належні умови проживання.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представником Служби у справах дітей та сім`ї ШРДА було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що квартирі створені належні умови для її проживання, розвитку та виховання. Мати має самостійний дохід, нерухоме майно, може забезпечити умови для проживання дитини. Встановлено також, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 78 м. Києва. Батько дитини до служби не з`являвся, пояснень не надав.

Згідно зазначеного Висновку, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, керуючись інтересами дитини, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України вважає, що малолітній, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доцільно проживати з матір`ю, ОСОБА_1 , що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Водночас, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також інші докази, які містяться у матеріалах справи, суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються предмету доказування у вказаній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, а саме Принципу 6, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За таких обставин, приймаючи рішення в даній цивільній справі, суд має керуватися виключно інтересами дитини.

Приписами Сімейного кодексу України, зокрема, ст. 150 СК України, встановлено що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З огляду на зазначене, у судовому засіданні встановлено, і вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, що позивачка працює та має постійний дохід, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, забезпечує дитину всім необхідним, виконує материнські обов`язки, займається вихованням, розвитком малолітньої дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За місцем проживання позивачки створені належні умови для проживання дитини.

Судом також враховано, що відповідач отримує стабільний дохід, забезпечений житлом, може надавати матеріальну допомогу.

Однак відповідачем не доведено у судовому засіданні існування виняткових обставини, за яких спільна дитина сторін може бути розлучена із своєю матір`ю.

За таких обставин, суд, враховуючи ставлення обох з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість визначення місця проживання спільної дитини сторін саме з позивачкою, а також враховуючи найкращі інтереси дитини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, та визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, відповідно до ч 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач має стабільний дохід, житлом забезпечений, здатний надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що стан здоров`я відповідача чи його матеріальне становище або інші обставини, у тому числі наявність інших осіб на утриманні, перешкоджають останньому сплачувати аліменти на утримання спільної доньки у визначеному законом розмірі, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідачем також не доведено, що на день винесення рішення по справі останній надає матеріальну допомогу на утримання спільної доньки у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку спільної доньки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання спільної доньки сторін, а саме стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.12.2020 та до досягнення дитиною повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 161, 181, 182, 184, 190, 198-200 СК України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА, служба у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з її матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер - невідомий), на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.12.2020року та до досягнення дитиною повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер - невідомий), на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 17.09.2021.

Суддя