Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6594/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю

представника позивача адвоката Білого М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «АК ПЛЮС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 12.05.2021р. залучено правонаступника позивача ТОВ «АК ПЛЮС» - ОСОБА_1 , якою подано уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК ПЛЮС (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №APCS71048.

Згідно із договором фінансового лізингу №APCS71048 від 13.09.2019 року лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у лізинг автомобіль ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з п.п.14.1.2 цього договору строк лізингу 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів).

Згідно з п.14.3 2 договору, щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 5620,00 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць.

17 квітня 2020 року о 14.50 год. в м.Черкаси на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Пастерівської Гоголя водій автомобіля Hyndai Getz д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 грн.

При зіткненні автомобіль ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням чоловіка позивача - ОСОБА_3 отримав значні технічні пошкодження, в результаті чого згідно звіту №А06-54 від 03.07.2020 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 (сертифікат №56/18, виданий Фондом державного майна України 23.01.2018 року) вартість відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 складає 142027,28грн., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

Крім того, за експертизу автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 ТОВ «АК ПЛЮС» було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 2500,00 грн.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Згідно з вимогами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1190 ЦКУкраїни особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Позивач вказує, що лізингодавець - ТОВ «АК ПЛЮС» звернулося до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позовній заяві ТОВ «АК ПЛЮС» ставилося питання про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ТОВ «АК ПЛЮС» вартості відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 142027,28 грн., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт та суми 2500,00 грн., сплаченої суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 за проведення експертизи автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 , а також всіх судових витрат.

21.12.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.12.2020 року по справі №711/6594/20 було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Старинцю М.В.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 17.02.2021 року ТОВ «АК ПЛЮС» за проведення судової авто-товарознавчої експертизи по справі №711/6594/20 було сплачено судовому експерту Старинцю М.В. 5500,00 грн.

Згідно висновку експерта №18 від 24.02.2021 року судової авто-товарознавчої експертизи по цивільній справі №711/6594/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «АК ПЛЮС», що пошкоджений в результаті ДТП 17.04.2020 року, станом на 24.02.2021 року складає 164744,57 грн.

Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» було частково відшкодовано Товариству з обмеженою відповідальністю «АК ПЛЮС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме згідно платіжного доручення №16239 від 09.12.2020 року сплачено 54896,19 грн.

06 квітня 2021 року згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 7826/21/004474 ОСОБА_1 (позивачем по справі) було придбано у власність автомобіль ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 є власницею автомобіля ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 .

Тим самим, ОСОБА_1 вказує, що як законний власник автомобіля ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. 55 ЦПК України являється правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «АК ПЛЮС» як позивача по справі №№711/6594/20 за позовом ТОВ «АК ПЛЮС» до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На даний час, як зазначено, позивачем по справі №711/6594/20 понесені судові витрати в сумі 7668,00грн., а саме, - судовий збір в сумі 2168,00грн. та витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи в сумі 5500,00грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 просить стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь вартість відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в сумі 109848,38грн. та суму 2500,00грн., сплачену суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 за проведення експертизи автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 , а всього 112348,38 грн., а також просить стягнути солідарно із відповідачев на свою користь судові витрати в сумі 7668,00грн., а саме, - судовий збір в сумі 2168,00грн. та витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи в сумі 5500,00грн.

Ухвалою суду від 02.10.2020р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.04.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позов не подано.

Відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він є безпідставним, необґрунтованим. Зазначено, що ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу в порядку та на умовах, встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розрахунок страхового відшкодування здійснено на підставі наданого ТОВ «АК ПЛЮС» звіту №А06-54 про оцінку автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 від 03.07.2020р. з урахуванням зносу, за мінусом ПДВ та франшизи та на підставі страхового акту №ОЦ/033/037/000287/20/1. Розмір страхового відшкодування, що отримало ТОВ «№АК ПЛЮС» 54896грн. 19коп. (57496грн. 19коп. вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, за вирахуванням ПДВ на матеріали та складові, що підлягають заміні) 2600грн. (франшиза), відповідно до платіжного доручення №16239 від 09.12.2020р.

Вказує, що позивачем не підтверджено факту оплати проведеного ремонту ТЗ, а відтак, покладання обов`язку на страховика здійснити виплату вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням суми ПДВ вважає безпідставними.

Таким чином, вважає, що ПрАТ «УПСК» належним чином виконало взяті на себе обов`язки за полісом №АО/2220874, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, вважає, що у нього немає обов`язку відшкодовувати витрати, понесені позивачем на авто-товарознавче дослідження, оскільки страховик оглянув пошкоджений ТЗ позивача відповідно до п.34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

21.04.2002р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали письмові повідомлення до ПрАТ «УПСК» про ДТП.

22.04.2020р. ПрАТ «УПСК» здійснило огляд пошкодженого ТЗ та складено акт огляду ТЗ.

Крім того, вважає, що витрати, понесені позивачем на проведення звіту №АО6-54 про оцінку ТЗ не можуть вважатися судовими витратами, оскільки дослідження не відповідає вимогам до висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, відповідно до ст. 106 ЦПК.

Отже, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем відповідь на відзив не подано.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білий М.М. просив задовольнити позовні вимоги в редакції від 26.04.2021р. (а.с.174). Зокрема, зазначив, що на даний час ОСОБА_1 є власником ТЗ автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 , який 17.04.2020р. отримав внаслідок ДТР механічні пошкодження (за кермом був її чоловік). На час ДТП ОСОБА_1 була лізингоодержувачем за договором і сплачувала лізингові платежі. ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні ДТП. Вважає, що слід стягнути з відповідачів вартість відновлювального ремонту 109848,38грн. з ПДВ (164744,57 (з ПДВ) 54896,19 (без ПДВ), витрати за проведену експертизу та витрати за проведене дослідження ТЗ. Оскільки страхова компанія поставила під сумнів розмір збитку, що визначений висновком дослідження, тому була проведена експертиза, за яку ТОВ сплатило 5500грн. Крім того, просив стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову, хоча кошти у розмірі 2168грн. сплатило ТОВ. ОСОБА_1 повністю викупила ТЗ і 07.04.2021р. зареєструвала за собою право власності на ТЗ. ПрАТ «УПСК» виплатила страхове відшкодування ТОВ «АК ПЛЮС» в розмірі 54896грн. 19коп. До визначення розміру відшкодування, ТОВ «АК ПЛЮС» отримало звіт дослідження ОСОБА_4 , де визначено розмір відновлювального ремонту 142027грн. 28коп. ТОВ не за погодженням із ПрАТ «УПСК» отримало розмір страхового відшкодування. Крім того, 2500грн. оцінювачу ОСОБА_4 сплатило ТОВ «АК ПЛЮС», а не ОСОБА_1 . До набуття у власність ОСОБА_1 ТЗ не був відремонтований і на цей час також не відремонтований. ТОВ не витратило грошові кошти на ремонт пошкодженого ТЗ. Грошові кошти слід стягнути з відповідачів солідарно, т.я. розмір не перевищує розмір ліміту (150000грн.) по полісу. Судові витрати також підлягають до стягнення солідарно.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила, відзив не подала.

В судове засідання представник відповідача ПрАТ «УПСК» не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано відзив на позов.

В судовому засіданні експерт Старинець М.В. надав пояснення по висновку експертизи №18 від 24.02.2021р. (а.с.135) і зазначив, що у вартість відновлювального ремонту та у вартість матеріального збитку включено ПДВ, про що вказано у висновку експертизи (а.с.137зв.) і складає 20%.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 13 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК ПЛЮС (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №APCS71048.

Згідно із договором фінансового лізингу №APCS71048 від 13.09.2019 року лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у лізинг автомобіль ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з п.п.14.1.2 цього договору строк лізингу 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів).

Згідно з п.14.3 2 договору, щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 5620,00 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць.

17 квітня 2020 року о 14.50 год. в м.Черкаси на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Пастерівської Гоголя водій автомобіля Hyndai Getz д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 грн.

При зіткненні автомобіль ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням чоловіка позивача - ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, в результаті чого згідно звіту №А06-54 від 03.07.2020 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 (сертифікат №56/18, виданий Фондом державного майна України 23.01.2018 року) на замовлення ТОВ «АК ПЛЮС» вартість відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 складає 142027,28грн., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт (а.с.9).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №92 від 03.07.2020р. ТОВ «АК ПЛЮС» сплатило ФОП ОСОБА_4 2500грн. за проведення дослідження.

Також встановлено, що між ОСОБА_2 та ПрАТ «УПСК» 26.10.2019р. був укладений договір (поліс №АО/2220874) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ на строк до 25.10.2020р. Встановлено розмір страхової виплати на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130000грн., франшиза 2600грн.

Із повідомленням про ДТП до ПрАТ «УПСК» 21.04.2020р. звернувся ОСОБА_3 , який керував ТЗ (чоловік позивача). Крім того, із аналогічним повідомленням від 21.04.2020р. звернулася і ОСОБА_2

22.04.2020р. складно акт огляду пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу за участю ОСОБА_3 та представник ПрАТ «УПСК». За страховим актом №033/037/000287/20/1 визначено розмір страхового відшкодування, який становить 54896грн. 19коп. (57496,19грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, за вирахуванням ПДВ) мінус 2600грн. (франшиза)), які перераховані ТОВ «АК ПЛЮС» відповідно до заяви про страхове відшкодування від 28.09.2020р., що підтверджується платіжним дорученнями №16239 від 09.12.2020р.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи №18 від 24.02.2021р., наданого експертом Старинець М.В. на виконання ухвали суду від 21.12.2020р., - вартість відновлювального ремонту автомобіля ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 , що пошкоджений в результаті ДТВ 17.04.2020р. станом на 24.02.2021р. складає 164744грн. 57коп. (з врахуванням ПДВ 20%) (а.с.135, 137зв.).

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 17.02.2021р. ТОВ «АК ПЛЮС» сплатило експерту Старинець М.В. 5500грн. за проведення експертизи.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.04.2021р. ОСОБА_1 придбала у власність автомобіль ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того, 07.04.2021р. вона зареєструвала право власності на цей ТЗ, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 .

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за змістом ст.1166 ЦК, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного Кодексу України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК (в редакції, що чинна на час спірних правовідносин) з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено ст. 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 ЗУ).

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 ЗУ). дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п.9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 згаданого Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Як зазначалось, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у постановах: №755/7666/19 від 15.10.2020р., №754/1114/15-ц від 14.02.2018р., №587/1080/16-ц від 13.06.2019р., №753/4696/16-ц від 30.10.2019р., №756/2632/17 від 22.02.2020р.

Отже, за результатами розгляду справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, - необхідно стягнути з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти як страхове відшкодування в розмірі 75103грн. 81коп. (130000грн. (ліміт по полісу) 54896,19грн. (здійснена виплата страхового відшкодування ТОВ «АК ПЛЮС»). Таким чином, як на думку суду, ПрАТ «УПСК», уклавши з ОСОБА_2 договір страхування її цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі (в даному випадку ТОВ «АК ПЛЮС» і в подальшому правонаступнику ОСОБА_1 , яка набула право власності на автомобіль після його пошкодження внаслідок ДТП і, відповідно має право вимоги, при умові, що на час розгляду справи автомобіль не відремонтований).

Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_2 , як винуватої особи, що спричинила ДТП, на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти як відшкодування шкоди за ст.1194 ЦК України у розмірі 7287грн. 14коп. (164744грн. 57коп. (вартість відновлюваного ремонту по експертизі №18 мінус 20% ПДВ 27457грн. 43коп.) = 137287грн. 14коп.; 137287грн. 14коп. мінус 130000грн. (ліміт по полісу)).

Отже, відповідач ОСОБА_2 , яка є винною у вчиненні ДТП 17.04.2020р., повинна сплатити позивачу ОСОБА_1 , яка є потерпілою (власником ТЗ), внаслідок ДТП, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки ця різницявикликана, зокрема законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком.

При цьому, як на думку суду, безпідставними є посилання позивача та її представника про наявність у відповідачів солідарного обов`язку сплатити позивачу кошти, як вартість відновлювального ремонту автомобіля, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 308/3162/15-ц. Так, зазначено, що відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Також, суд погоджується із доводами відповідача ПрАТ «УПСК» у частині того, що страхова виплата підлягає виплаті без врахування ПДВ, оскільки судом встановлено, що на час розгляду справи транспортний засіб не відремонтований.

Крім того, слід зазначити, що вартість матеріального збитку, завданого при ДТП від 17.04.2020р. автомобілю ACURA RDX, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 станом на 24.02.2021р. складає 79188грн. 74коп., про що зазначено у висновку експерта №18 від 24.02.2021р. При цьому, 79188,74грн. мінус 20% ПДВ (13198грн. 12коп.) = 65990грн. 62коп.

Також, як на думку суду, безпідставними є позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів 2500грн., які сплачені суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 за проведення дослідження автомобіля, 5500грн. витрат, понесених за проведення експертизи, призначеної ухвалою суду, оскільки вказані грошові кошти були сплачені не ОСОБА_1 , а ТОВ «АК ПЛЮС», відповідно до платіжних документів, які досліджені судом.

Крім того, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2168грн. 00коп., сплачених за подачу позову, оскільки такі витрати понесені ТОВ «АК ПЛЮС», відповідно до квитанції від 10.09.2020р.

Слід зазначити, що позивачем ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до неї від ТОВ «АК ПЛЮС» перейшло право вимоги судових витрат (за проведення експертизи та судового збору), а також витрат за проведення дослідження ТЗ у порядку ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 7287грн. 14коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»(, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 75103грн. 81коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 21.09.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька