Справа № 643/3546/19
Провадження № 2-з/643/214/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Шестакової К.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни, Відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради, Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39630236 від 12.02.2018 року державного реєстратора Калініної Л. М., яким було здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати відділ реєстраційних послуг Зміївської міської ради скасувати запис про реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, поновивши відомості про об`єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису; витребувати з незаконного володіння ПАТ «Укрсоцбанк» та передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 20.03.2019 р. відкрите провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 червня 2020 року залучено в якості правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») Акціонерне Товариство «Альфа-Банк».

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року закрите підготовче провадження по справі та справа призначена до судового розгляду.

20.09.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Овсяник С.А. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що належить на праві власності АТ «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714); заборонити АТ «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714) вчиняти дії з відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборонити АТ «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714) та третім особам вчиняти будь-які дії з користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг без відповідного рішення суду. В обгрунтування заяви посилався на те, що предметом позову є скасування незаконного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, вказана квартира раніше належала та перебувала в іпотеці у ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується наданими в додатках до позову документами та визнається всіма учасниками процесу. В подальшому, ПАТ «Укрсоцбанк» як юридична особа була припинена, а його правонаступником є АТ «Альфа-Банк» та, відповідно, останнього було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Станом на сьогоднішній день, відповідно до відомостей державного реєстру, єдиним власником квартири АДРЕСА_3 , є АТ «Альфа-Банк», а отже вказане товариство має можливість в повному обсязі та без обмежень на свій розсуд володіти та розпоряджатися вказаним майном. Тобто, на думку заявника, існує загроза подальшого відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, що значно ускладнить відновлення порушеного права позивачки у випадку задоволення позовних вимог, для якої вказана квартира є єдиним житлом. Наразі відповідачем вчиняються дії, спрямовані на продаж спірної квартири, до позивача неодноразово звертались особи, що зацікавлені у придбанні квартири, яку банк наразі намагається продати. Більш того, потенційні покупці звертаються і до кооперативу з метою з`ясування всіх обставин, що підтверджується довідкою ЖК «Родник-3» від 14.09.2021 року. Позивач не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Суд, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсяник С.А. про забезпечення позову, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, прийшов до наступного.

Нормами ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст.80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, відповідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Вирішуючи питання щодо співмірності заявлених позовних вимог до встановлення засобів обтяження, то суд вважає, що відсутні підстави вважати, що виконання імовірного рішення у даній справі може залежати від встановлення заборони відчуження квартири, за якою збережено статус предмета іпотеки, та реєстрації таких дій, з огляду на заявлені позовні вимоги у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовляє в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Харченко А.М.