ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7798/21 Справа № 209/2474/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року по справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Заявник звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 .

Подання Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. мотивовано тим, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП 47474139 від 07 травня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/6913/2012 від 09 жовтня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2087971,54 грнь.

07 травня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконав, борг не сплатив. Державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави. Про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати покладений судом обов`язок щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку боржника є очевидним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. задоволено та тимчасово обмежено боржника громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання у виконавчому провадженні ВП 47474139 від 07 травня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/6913/2012 від 09 жовтня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2087971,54 гривень.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити державному виконавцю у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Задовольняючи подання державного виконавця про встановлення обмеження у виїзді ОСОБА_1 за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

Проте з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП 47474139 від 07 травня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/6913/2012 від 09 жовтня 2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2087971,54 гривень.

З моменту видачі вищевказаного виконавчого листа, до сьогоднішнього дня, боржник дійсно намагається уникнути зобов`язання по погашенню заборгованості і переховується від представників стягувача та виконавчої служби, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Актом державного виконавця встановлено, що під час візиту місця проживання боржника, за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив у зв`язку з відсутністю будь-кого вдома. Виклик був залишений в дверях.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта будь які відомості відсутні.

Разом з цим, в матеріалах справи містяться лише виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження та акт державного виконавця щодо відсутності боржника за місцем проживання у м. Дніпродзержинську, а інших доказів, що свідчили б про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням не має.

Крім того, боржник ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_2 , але на її адресу державний виконавець жодних постанов чи повідомлень не направляв та такі докази матеріали справи не містять, а також ця адреса зазначена і у виконавчому листі. Проте державний виконавець на це уваги не звернув та адресу боржника не перевірив.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєї власної. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

У відповідності до п. 18 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Також, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню перед судом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що в даному випадку відсутнє, а також в матеріалах справи взагалі відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання вказаних вище зобов`язань.

У зв`язку з чим, саме посилання державного виконавця як на підставу його задоволення - наявність зобов`язання у боржника, не є такою підставою.

За таких обставин, підстави для обмеження виїзду боржника на даний час відсутні, але суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та передчасно задовольнив подання державного виконавця, без належного з`ясування всіх обставин справи, у зв`язку з чим ухвала районного суду підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко