КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 370/527/21

провадження номер: 22-ц/824/11190/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Володимира Михайловича на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року у складі судді Тандира О.В., усправі за позовом ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту від 01 червня 1992 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно матері позивачки - ОСОБА_2 . Зазначала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Київської області за №2-2622, ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що на адвокатський запит її представника Головне управління Держгеокадастру у Київській області надало відповідь №29-10-0.331-646/2-21 від 22 січня 2021 року про те, що за інформацією відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Макарівською РДА, на ім`я ОСОБА_3 було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) за №696 від 21 серпня 2006 року серія PH №370154, як члену КСП ім. Шевченка, що розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області. Розмір земельної частки (паю) 3,3600 умовних кадастрових гектарів, вартістю 7 328 грн 00 коп. Разом з тим, повідомлено, що в Книзі обліку сертифікатів, що видавалися Макарівською РДА, значиться запис від 22 вересня 2006 року за №118 щодо переходу права на земельну частку (пай) по сертифікату серії PH №370154 на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом до ОСОБА_2 . Розмір земельної частки (паю) 3,3600 умовних кадастрових гектарів, вартістю 18 063 грн 52 коп.

Зазначала, що 19 березня 2019 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті матері, однак їй постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 22 березня 2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно з тих підстав, що відсутня інформація щодо останнього місця реєстрації/проживання спадкодавця, так як вона була знята з місця реєстрації з 1995 року та в подальшому ніде не зареєстрована, неможливо визначити коло спадкоємців, а також до спадкової справи не було надано документів на майно померлої, що унеможливлює ідентифікувати місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини та будь-якого рухомого майна. Також зазначено, що вона, ОСОБА_1 , пропустила встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини, а також визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) розміром 3,36 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Шевченка, який знаходиться на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі (а.с.28).

У травні 2021 року Макарівська селищна ради Київської області подала до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, посилаючись на те, що є заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, що набрало законної сили, яке ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року клопотання Макарівської селищної ради Київської області задоволено,провадження у даній справізакрито з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не прийнято до уваги та не надано об`єктивну правову оцінку тому, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 3,36 га не були задоволені заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Вказує, що відсутність правовстановлюючих документів не припиняє право спадкоємця на вступ у право на всю спадкову масу, а ставить умову для прийняття спадщини. Отримання таких документів є підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Таке звернення не є предметом перегляду судового рішення, а є окремим позовом, обґрунтованим належними доказами.

Зазначає, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року встановлений факт проживання спадкоємця з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому неотримання частини спадкової маси через відсутність документів, підлягає захисту у судовому порядку, так як відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину.

Вказує, що суд посилається на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, згідно з яким суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Однак судом не враховано, що оскільки право позивачки на спадщину оспорюється, то є невизначеність у правах і обов`язках сторін, що свідчить про наявність предмета спору у даній справі.

Стверджує, що чинним законодавством чітко не визначено заборону на повторне звернення до суду з позовом у разі здобуття відсутніх доказів. Так, позивачка зверталась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 3,36 га, маючи лише ксерокопію сертифікату на дану земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_3 . На адвокатський запит Головне управління Держгеокадастру у Київській області надало відповідь №29-10-0.331-646/2-21 від 22 січня 2021 року про те, що за інформацією відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Макарівською РДА, на ім`я ОСОБА_3 було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) за №696 від 21 серпня 2006 року серія PH №370154, як члену КСП ім. Шевченка, що розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області. Розмір земельної частки (паю) 3,3600 умовних кадастрових гектарів, вартістю 7 328 грн 00 коп. Разом з тим, повідомлено, що в Книзі обліку сертифікатів, що видавалися Макарівською РДА, значиться запис від 22 вересня 2006 року за №118 щодо переходу права на земельну частку (пай) по сертифікату серії PH №370154 на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом до ОСОБА_2 . Розмір земельної частки (паю) 3,3600 умовних кадастрових гектарів, вартістю 18 063 грн 52 коп. Зазначає, що про оформлення на себе ОСОБА_2 права на дану земельну ділянку позивачці відомо не було, так як у її розпорядженні була лише ксерокопія сертифікату на ім`я ОСОБА_3 , а тому вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Вказує, що оскаржувана ухвала суду носить формальний характер та не надає відповіді про можливий порядок отримання залишкової спадкової маси позивачкою після смерті матері, враховуючи, що тільки вона має право на отримання такої спадщини.

Відповідач Макарівська селищна рада Київської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки є заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, що набрало законної сили, яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вважає безпідставним посилання скаржника на відповідь Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 22 січня №29-10-0.331-646/2-21 від 22 січня 2021 року, оскільки у порушення вимог ст.ст.81, 83 ЦПК України позивачка при зверненні до Деснянського районного суду міста Києва з відповідним запитом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області не зверталась, тим самим належним чином не обґрунтувала свої позовні вимоги, у зв`язку з чим судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну частку в порядку спадкування. Вважає, що позивачка, звертаючись до Макарівського районного суду Київської області з даним позовом користується своїми права недобросовісно. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки - адвоката Гришка В.М., який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Необхідність застосування п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).

За змістом п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі № 754/5623/19 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, в частині визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай) у розмірі 3,36 умовних кадастрових гектарів, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай) у розмірі 3,36 умовних кадастрових гектарів мотивоване тим, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №370154, а інших доказів, що підтверджують право власності померлої матері позивачки - ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай), матеріали справи не містять (а.с.60-64).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 березня 2021 року апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гришка В.М. на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року - визнано неподаною та повернуто апелянту (а.с.65-66).

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору у справі № 754/5623/19 було, зокрема, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини та визнання в порядку спадкування за позивачкою права власності на земельну частку (пай) розміром 3,36 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, який є тотожним предмету спору у даній справі.

Обставини, на які посилалась ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог у справі № 754/5623/19, є аналогічними тим, на які позивачка посилається у даній справі, а саме, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_2 . Виклад цих обставин повністю збігається із позовною заявою у даній справі.

Також судом встановлено, що Деснянським районним суду міста Києва був вирішений спір за участю тих же учасників справи, за виключенням того, що згідно ст. 6-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внаслідок зміни адміністративно-територіального устрою правонаступником Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області є Макарівська селищна рада Київської області.

Отже, установивши, що позивачкою ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, який вже вирішений заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні до Деснянського районного суду міста Києва з позовом у ОСОБА_1 була лише ксерокопія сертифікату на спірну земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_3 , однак позивачці не було відомо про перехід права на цю земельну частку (пай) згідно вказаного сертифікату на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом до ОСОБА_2 , про який зазначено у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області №29-10-0.331-646/2-21 від 22 січня 2021 року, а тому, на думку представника позивачки, у суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження у справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не свідчать про зміну підстав позову, а є зміною способу доказування заявлених позовних вимог, що не має правового значення для вирішення питання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Володимира Михайловича - залишити без задоволення.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: