Справа № 444/2208/21
Провадження № 2/444/886/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська ДНК Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визнання за ними права власності на нерухоме майно та права на середню земельну частку пай. Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_5 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 31.01.2020 року.

ОСОБА_2 являється дружиною померлого ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне майно 24 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 27.02.2020р. № 07 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 07.02.1988р ( в тому числі 1/4 частина після смерті ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 проживав разом зі своєю матір`ю та вели спільне господарство а отже є таким що спадщину після смерті прийняв але юридично не оформив).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 158913 виданим 27.05.1997р на ім`я ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №159259 виданим 27.05.1997р на ім`я ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 спадщину після смерті своєї матері прийняв.

ОСОБА_2 в Жовківській ДНК видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на частку житлового будинку, яка належним чином була зареєстрована за ОСОБА_4 , що свідчить про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_5 після своєї матері ОСОБА_4 .

Коли ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори то нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у її чоловіка відсутнє належним чином зареєстроване право власності на 1/4 частину згаданого вище будинковолодіння.

Станом на 30.06.1990 року відповідно до виписки з погосподарської книги Туринківської сільської ради, особовий рахунок НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 у колгоспному дворі значилися наступні члени господарства: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 члени двору .

ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку з одруженням. Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 мають право на 1/4 частину згаданого вище будинку кожен.

Оскільки, ОСОБА_5 мав право на 1/4 частину житлового будинку, а спадкоємцем майна є ОСОБА_2 , то саме вона успадкувала право на 1/4 частину даного майно в порядку спадкування.

Також ОСОБА_2 зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку пай після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий нею сертифікат не відповідає закону.

Тоді Позивач звертався до Жовківської РДА про видачу їй нового сертифікату на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , однак їй також було відмовлено.

ОСОБА_1 звертався до реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію за ним права власності на частку в колгоспному дворі АДРЕСА_1 , однак реєстратор їй відмовила через відсутність у чинному законодавстві поняття колгоспний двір.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 змушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на частку в колгоспному дворі. Просять задоволити позов.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просять такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем Жовківською міською радою, Жовківською ДНК надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смертьсерії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_5 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 31.01.2020 року.

ОСОБА_2 являється дружиною померлого ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне майно, а саме 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 27.02.2020р. № 07 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 07.02.1988р ( в тому числі 1/4 частина після смерті ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 проживав разом зі своєю матір`ю та вели спільне господарство а отже є таким що спадщину після смерті прийняв, але юридично не оформив).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 158913 виданим 27.05.1997р на ім`я ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №159259 виданим 27.05.1997р на ім`я ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 спадщину після смерті своєї матері прийняв.

ОСОБА_2 в Жовківській ДНК видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на частку житлового будинку яка належним чином була зареєстрована за ОСОБА_4 , що свідчить про фактичне прийняття спадщини

ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори та нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у її чоловіка відсутнє належним чином зареєстроване право власності на 1/4 частину згаданого вище будинковолодіння.

Станом на 30.06.1990 року відповідно до виписки з погосподарської книги Туринківської сільської ради, особовий рахунок НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 у колгоспному дворі значилися наступні члени господарства: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 члени двору.

ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку з одруженням.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 мають право на 1/4 частину згаданого вище будинку кожен.

Оскільки, ОСОБА_5 мав право на 1/4 частину житлового будинку, а спадкоємцем майна є ОСОБА_2 , то саме вона тає право на 1/4 частину даного майно в порядку спадкування.

ОСОБА_2 зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку пай після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий нею сертифікат не відповідає вимогам закону.

Позивач звертався до Жовківської РДА про видачу Позивачу нового сертифікату на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , однак йому також було відмовлено.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 звертався до реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію за ним права власності на частку в колгоспному дворі АДРЕСА_1 , однак реєстратор йому відмовила через відсутність у чинному законодавстві поняття колгоспний двір.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 змушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на частку в колгоспному дворі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради ( колись Туринківська сільська рада) розміром 1,67 умовних кадастрових гектарів.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради ( колись Туринківська сільська рада) розміром 0,98 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мікула В. Є.