Справа № 372/1237/20
Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, поданої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Кравченка М.В., у цивільній справі № 372/1237/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 13 вересня 2010 року був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 12 березня 2020 року становить 54 549,94 грн., з яких: 31 688,83 грн. - заборгованість за тілом кредита, 11 946,12 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 7 841,18 - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 573,81 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що факт укладення кредитного договору та отримання кредиту на платіжну картку підтверджується заявою відповідачки, підписавши яку, вона погодилася на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Звертає увагу на те, що відповідачка не оспорювала факту укладення договору та наявності в неї заборгованості. Зазначає, що відповідачка користувалася кредитними коштами, проте, використані кредитні кошти банку в повному обсязі не повернула. Сума фактично використаних коштів перевищує суму коштів, внесених відповідачкою на погашення боргу, відтак суд дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованість за кредитом. Також зазначає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з наступного дня після спливу строку дії картки. Картка відповідачки діє до 11/2021 року, а відтак банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 13 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 березня 2020 року становить 54 549,94 грн., з яких: 31 688,83 грн. - заборгованість за тілом кредита, 11 946,12 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 7 841,18 - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 573,81 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що обставини отримання кредиту та суті спірних правовідносин підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані відповідачем. При цьому, щодо застосування строків позовної давності, суд зазначив, що відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки від 13 вересня 2010 року, копію довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , роздруківку копії паспорта відповідачки та копію виписки з рахунку (а.с. 74-85, 86-90, 91, 92, 93, 18-66, 95-118, 121-122).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують укладення сторонами кредитного договору та умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти висновку, що відповідачка мала намір укласти саме кредитний договір.

Так, як вбачається зі змісту анкети-заяви, ОСОБА_1 просила видати їй зарплатну картку, а не картку «Універсальну». Крім того, анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_1 , її контактну інформацію.

При цьому, слід врахувати, що надана АТ КБ «ПриватБанк» довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, та копія виписки з рахунку були сформовані працівниками АТ КБ «ПриватБанк» та не містять підпису відповідачки.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 13 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та, відповідно, погоджено всі його істотні умови, проте, згідно копії довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що вказана довідка видана на підставі до говору № SAMDN0179, в той час як АТ КБ «ПриватБанк» зазначало про укладення кредитного договору б/н.

Відповідно, оскільки в наданій АТ КБ «Приватбанк» копії анкети-заяви ОСОБА_1 зазначено про надання зарплатної картки, відсутні підстави для прийняття до уваги виписки з рахунку, оформленого на її ім`я.

Вказані обставини не були спростовані представником АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, як і виписка по рахунку, а відтак вони не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». При цьому, зазначивши в рішенні про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови в позові, суд фактично, не визначився з мотивами ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді