С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________
Провадження 2-з/760/836/21
в справі №760/6143/21
У Х В А Л А

І. Вступна частина

20 серпня 2021 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Коробенко С.В. розглянув заявупредставника Позивачів Камільовського Валентина Валентиновича про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, визнання материнства та внесення змін до актового запису про народження.

ІІ. Описова частина

В провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва Коробенка С.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, визнання материнства та внесення змін до актового запису про народження.

18 серпня 2021 року представник Позивачів ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом:

-накладення заборони Службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Службі у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, щодо підготовки та надання особам, які бажають усиновити дитину, документів визначених Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року №905, необхідних для ухвалення судом рішення про усиновлення (в тому числі Висновку про доцільність усиновлення та його відповідність інтересам дитини), стосовно дитини жіночої статі, вилученої 24 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24 квітня 2020 року, реєстрацію народження якої проведено на підставі документів, поданих Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у відповідності до п.69 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 та ч.2 ст.135 СК України;

-та зобов`язання Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видалити з Єдиного банку даних «Анкету дитини, яка може бути усиновлена», стосовно дитини жіночої статі, вилученої 24 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24 квітня 2020 року, реєстрацію народження якої проведено на підставі документів, поданих Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у відповідності до п.69 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 та ч.2 ст.135 СК України.

Представник Позивача стверджує, що під час ознайомлення з відомостями на веб-сайті Мінсоцполітики (www.msp.gov.ua), було виявлено картки трьох дітей, за зовнішніми ознаками схожих, а також за віком ідентичних тим, які були знайдені (відібрані) 24 квітня 2020 року та серед яких є дочка позивачів. Зі змісту інформації на вказаному веб-сайті вбачається, що картки двох хлопчиків та однієї дівчинки було додано в один день - 23 квітня 2021 року.

Таким чином, як вважає представник Позивачів, станом на сьогоднішній день існує реальна ймовірність, що за час розгляду справи про визнання батьківства позивача, його дитина, визнання батьківства стосовно якої є предметом розгляду справи, буде усиновлена іншими особами.

Тож, на думку позивачів, з метою запобігання ускладненню виконання рішення суду у даній справі та для ефективного захисту його прав та інтересів, так само, як і захисту прав та інтересів його сина, необхідно вжити заходи забезпечення позову, з метою недопущення проведення процедури усиновлення сина позивача, до моменту винесення рішення у справі про визнання батьківства.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими Позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім цього, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі № 200/12227/17)

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання громадянина КНР ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , батьками дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З доданих до заяви про забезпечення позову доказів, вбачається, що на сайті Міністерства соціальної політики (www.msp.gov.ua) з інформацією про дітей, які можуть бути усиновлені, розміщені картки трьох дітей, які за зовнішніми ознаками, а також за віком, ймовірно, можуть бути дітьми, які відібрані 24 квітня 2020 року, та серед яких може бути дочка Позивачів.

Однак, будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що саме серед цих трьох дітей є дочка Позивачів, їх представником не надано. Таким чином, обставини на які він посилається, ґрунтуються на його припущеннях.

Крім того, представником Позивачів не надано доказів того, що здійснюються дії щодо підготовки та надання особам, які бажають усиновити дитину відповідних документів.

Відсутність зазначених відомостей позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом враховується, що відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, враховуючи, що обставини, викладені в заяві про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях представника позивача та не підтверджені жодними доказами, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 353, 354 ЦПК України, суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: