Справа №522/3693/15-ц
Провадження №6/522/896/21
УХВАЛА

29 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Суворової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельникова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року до суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. з поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 56936030, № 56936507 та №56935135 з примусового виконання виконавчих листів по цивільній справі №522/3693/15-ц.

В обґрунтування зазначеного подання заявник вказує, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. перебуває зведене виконавче провадження №64811954 ( три виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження №64811954 ) про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 в загальній сумі 171 728,02 грн. У добровільному порядку боржник не виконує рішення суду і відповідні постанови державного виконавця, на виклики виконавця не з`являється , в зв`язку з чим останній просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду гр.України - ОСОБА_1 .

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву , згідно якої просить судове засідання провести у його відсутність , подання підтримує.

Відповідно до ч. 4 статті 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25.10.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25.10.2016 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 144831,74 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору на загальну суму у розмірі 5584,65 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 132,66 грн. Постановою Верховного суду від 12.08.2020 р. Постанову апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року залишено без змін та поновлено її виконання.

По справі видані виконавчі листи №522/3693/15-ц від 25.06.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 5000 грн моральної шкоди (виконавче провадження№56936030); виконавчий лист №522/3693/15-ц від 25.06.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на сплату судового збору в загальній сумі 5584,65 грн.(виконавче провадження№56936507); виконавчий лист №522/3693/15-ц від 25.06.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків загальною сумою 144831,74 грн.(виконавче провадження №56935135).

Стягувачем ОСОБА_2 подано три заяви про відкриття виконавчого провадження, які надійшли виконавцю Долинському М.М. 06.08.2018 р., в цей же день приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№56936030, ВП№56936507, ВП№56935135, які були об`єднані у зведене виконавче провадження №64811954 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення коштів з ОСОБА_1 на загальну суму171 728,02 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення виконавчих дій вчинені наступні заходи, а саме направлявся ряд запитів до підприємств, установ, організацій різних форм власності та підпорядкування з метою проведення перевірки майнового стану боржника, встановлення його місцезнаходження та інших даних, які необхідні для виконавчий дій. Зокрема, запити направлялися:

- КП «БТІ» Одеської міської ради щодо наявності зареєстрованого за боржником будь-якого майна;

- Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо надання інформації про те, чи зареєстровані на ім`я боржника цінні папери;

- Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо зареєстрованих за боржником тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських машин, або іншої спецтехніки;

- Державного агентства рибного господарства України щодо наявності зареєстрованих за боржником риболовних суден;

- Державної служби України з безпеки на транспорті щодо надання інформації про зареєстровані за боржником морські судна;

- Державної прикордонної служби України щодо надання відомостей про виїзд за кордон та тривалість перебування за кордоном;

- Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті;

- Відділу в м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо інформації про наявність зареєстрованих чи боржником земельних ділянок;

- Головного управління Держгесжадастру в Одеській області;

- Головного управління Держпраці в Одеській області щодо надання інформації про зареєстрованих ча боржником великовантажної техніки, що непідлягаєі для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування;

- Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо отримання відомостей про місце реєстрації та поточне місце перебування боржника;

- Головного управління ДМС України в Одеській області щодо надання інформації про видачу боржнику документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами.Окрім письмових запитів, приватним виконавцем направлялися електронні запити стосовно того, чи мас боржник постійне місце роботи, джерела отримання ним доходу та наявні рахунки (або угоди банківського сейфу) в банківських установах. Відповіддю від ДФС України №98587918 від 12.03.2021 року повідомлено виконавця про те, що боржник на обліку в органах ДФС України - не перебуває. Також, ДФС України у відповіді №111804538 від 20.08.2021 року повідомила про те, що боржник відкритих рахунків у національних банківських установах не має.

На підставі зазначеного приватний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , оскільки у добровільному порядку боржник не виконує рішення суду і відповідні постанови державного виконавця, на виклики виконавця не з`являється.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до вимог п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Суд зазначає, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення звернень про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, узагальненої Верховним Судом України від 01.02.2013 року, Верховний Суд України дійшов висновку, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, докази того, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У справі «Стецов проти України» , по якій 11.05.2021 року Європейським судом з прав людини ухвалено рішення , суд констатував порушення статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з втручанням у право заявника на виїзд з країни , яке не було виправданим та пропорційним з огляду на обставини справи .

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Таким чином, суд вважає передчасним застосування до ОСОБА_1 як до боржника, з метою виконання ним своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.260-261, ст.441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня ії проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Суворова