ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9516/21 Справа № 212/3116/19 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/3116/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічного інвентаризації» Волос Олена Володимирівна,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними матеріалами у справі, заяву позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз О.В,. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

06 листопада 2019 року представником АТ «Альфа-Банк» подано заяву про заміну сторони її правонаступником, в протокольній формі заяву задоволено, залучено до участі у справі замість відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа Банк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, оскаржила його в апеляційному порядку, просила скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року клопотання позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Закінчено проведення підготовчих дій по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та призначено справу до апеляційного розгляду о 13:40 годині 02 листопада 2021 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

30 вересня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, в якій вона просить забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, шляхом накладення арешту на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що позивачка не погоджується з правомірністю переходу права власності на домоволодіння від неї до банку, оскільки було порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в частині не направлення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень, а також звернення стягнення відбулось в період дії мораторію на задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, ОСОБА_1 оспорює факт набуття банком у власність даного домоволодіння.

На теперішній час, в мережі Інтернет розміщено оголошення про продаж спірного домоволодіння, тобто того домоволодіння, що є предметом спору.

На думку заявниці, існує загроза відчуження банком вказаного домоволодіння, оскільки банк є фінансовою установою і його метою є отримання грошових коштів в якості погашення кредиту, а не набуття права власності на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовитиз наступних підстав.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За правилом ст. 151 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з пунктом 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявницею не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання цього судового рішення.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника, заявниця посилається на йомовірність ускладнення виконання судовго рішення у разі задоволення позову, проте будь-яких переконливих та обгрунтованих підстав такого забезпечення позову при розгляді даної справи заявницею зазначено не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, з огляду висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, заявницею не доведено наявності підстав для забезпечення позову у визначений нею спосіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, враховуючи відсутність обґрунтованих ризиків невиконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: