УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Шамраєва М.Є.про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. перебуває цивільна справа №761/31078/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

23 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Шамраєва М.Є.про закриття провадження у справі.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов`язань, що виникли на підставі розписки від 12.11.2012 року на суму 180 000,00 доларів США та розписки від 11.12.2012 року на суму 900 000,00 доларів США, відповідно до яких останнім було отримано грошові кошти від ОСОБА_4 в рахунок оплати 50% корпоративних прав підприємства, яке володіє торгово-розважальним центром «Французький бульвар».

Також зазначає, що за змістом спірних розписок грошові кошти було передано в рахунок оплати корпоративних прав підприємства, з огляду на що, відносини щодо відчуження цих прав за своєю правовою природою є корпоративними відносинами.

Відтак, на переконання представника відповідача, у справі існує спір, що виник з правочину, пов`язаного з купівлею частки у статутному капіталі господарського товариства, який відповідно до п.4 ч.1 ст.20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарських судів.

У зв`язку викладеним, просить суд закрити провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення вказаного клопотання заперечувала, просила суд відмовити.

Представник відповідача клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позовних вимог є вимога про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, як таких, що набуті без достатніх правових підстав.

За змістом частини першої статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити, гроші, надати інформацію, тощо), або відмовиться від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 925/1321/16 зазначено, що з огляду на положення статей 167, 55 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації: 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією, 3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

Досліджуючи матеріали справи, суд доходить висновку, що зазначений спір не є справою у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України, адже жоден правочин щодо корпоративних прав в юридичній особі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не укладався.

Також ОСОБА_4 не звернувся з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про захист корпоративних прав.

Тому суд не змозі погодитись з твердженнями представника відповідача, оскільки підстави вважати спір у справі №761/31078/21 таким, що відноситься до юрисдикції господарських судів - відсутні.

Суд звертає увагу на те, що у Постанови від 03 лютого 2021 року у справі № 643/11245/20 Верховний суд, залишаючи без змін Постанову Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, якою скасовано Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року про відмову у відкрити провадження, вказав, що; «Ураховуючи зазначені обставини, суб`єктний склад учасників справи, характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те. що позов ОСОБА_1 не направлений на захист корпоративних прав, а тому не може розглядатися за правилами господарського, судочинства.».

Також подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18 (провадження № 14-599цс19): «/.../ суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами-т справі, які є фізичними особами, відсутні належним чином оформлені договірні відносини щодо купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Західтренд», отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що кошти в розмірі 356 000 гри відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає вірним висновок судів про те, що вищевказаний суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, характер цих спірних правовідносин, які виникли між сторонами вказує на те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства».

Таким чином, клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Шамраєва М.Є.про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-22, 255, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Шамраєва М.Є.про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: