Справа № 573/1443/21
Номер провадження 2/573/401/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст рішення)

01 жовтня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

за участю секретаря: Федорченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області в особі Рижівського старостинського округу про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

I. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

28 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області в особі Рижівського старостинського округу про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна баба по лінії батька ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3022 га, посвідчена державним актом серії СМ №3133 від 20 серпня 1997 року. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті баби, отримав письмове роз`яснення з рекомендацією звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з цим, позивач вказує, що є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та на підставі ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті останньої був неповнолітнім та проживав разом з спадкодавцем за однією адресою.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державними актами серії СМ №3133 від 20 серпня 1997 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач відзив на позов не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Від представника позивача адвоката Борсука С.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує (а. с. 47).

Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився. Міський голова Зарко Ю.В. надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні питання задоволення позову покладаються на розсуд суду (а. с. 49).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 02 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 177 ЦПК України (а. с. 18-19).

Ухвалою від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом. Справу призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. У 15-денний строк з дня вручення даної ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 25-26).

Ухвалою від 28 вересня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 42-43).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 (а. с. 5 зворотній бік, 38).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна баба позивача по лінії батька ОСОБА_2 (а. с. 5, 6)

Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0335 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,3022 га, розташована на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право власності спадкодавця на яку посвідчене державним актом серії СМ №3133, виданим Білопільською районною державною адміністрацією 20 серпня 1997 року на підставі розпорядження №220 від 14 серпня 1997 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №134 (а. с. 9-12).

З довідок Рижівського старостинського округу Білопільської міської ради від 05 травня та 28 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 постійно та на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з онуком ОСОБА_1 , 1990 року народження. Заповіт від імені померлої виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався (а. с. 7, 48).

Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру №66456372 від 16 вересня 2021 року спадкова справа після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена (а. с. 33).

Згідно з письмовими роз`ясненнями приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Шамукової С.Ф. від 05 серпня 2021 року позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 8).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень статей 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

В силу положень ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини чи подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування та інших цивільно-правових угод.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

VІ. Висновки суду

Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні доведено, що на момент відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім та проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , про що свідчить довідка виконавчого комітету Рижівського старостинського округу Білопільської міської ради від 05 травня 2021 року.

Таким чином, відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті баби ОСОБА_2 , а відтак, має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Отже, позивач має право на спадкування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0335 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3022 га, розташованої на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка на підставі державного акту серії СМ №3133 на праві приватної власності належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи, що відповідач Білопільська міська рада Сумського району Сумської області при вирішенні питання задоволення позовних вимог ОСОБА_1 покладається на розсуд суду, про що подано відповідну заяву, будь-яких заперечень з приводу задоволення позову не надано, суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки право позивача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1265, 1266, 1268-1270 ЦК України, ст. 81, 116, 125, 126, 131 ЗК України, ст. ст. 3, 4, 12-13, 76-78, 81, 141, 258, 263-265, 496 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 до Білопільської міської ради Сумської області в особі Рижівського старостинського округу, юридична адреса: Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, буд. 35 про визнання права власності на спадкове майно задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті баби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:003:0335, загальною площею 5,3022 га, розташовану на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №3133, виданим 20 серпня 1997 року Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області на підставі розпорядження №220 від 14 серпня 1997 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №134.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2021 року.

Суддя :