СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2946/21

пр. № 2/759/3357/21

29 вересня 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок невиконання грошового зобов`язання та за фактичне користування послугами.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ СП «Партнер» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок невиконання грошового зобов`язання та за фактичне користування послугами, в якому просить стягнути з відповідача-1: основну заборгованість за Договором № 741 на експлуатацію та обслуговування від 15.12.2005 року за період з 11.01.2019 по 03.12.2020 р. у розмірі 30 480 грн, інфляційні втрати в сумі 1381,82 грн, загальну суму 3% річних в сумі 907,50 грн, пеню у розмірі 30 480 грн; з відповідача-2: основну суму заборгованості за період з 01.01.2021 по 28.02.2021 р. у розмірі 3140 грн, інфляційні втрати в сумі 28,26 грн, загальну суму 3% річних 15,22 грн, а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1135 грн та сплачену суму правової допомоги у сумі 2250 грн - з кожного окремо, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач згідно вказаного договору надає відповідні послуги, тоді як відповідачі відмовляються виконувати свої по ньому обов`язки в частині оплати отриманих ним послуг.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи право на подачу заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Відповідачем-1 подано відзив до суду, в якому зазначив, що позивачем ПрАТ СП «Партнер» надано суду неповну і неправдиву інформацію, не обґрунтовано собівартості надання послуг позивачем. Також долучено квитанції про оплату частини заборгованості за обслуговування гаража № 24 , у зв`язку з чим просив припинити провадження у справі.

Відповідачем-2 окремого відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, вивчивши позицію обох сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Судом встановлено, що ПрАТ СП «Партнер» у відповідності до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35,36,37 ділянках в 13-му мікрорайоні житлового масиву «Біличі» згідно інвестиційного підрядного договору № 5 від 20.03.1997 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА («Замовник») та ПрАТ СП «Партнер» ( Інвестор-підрядник) виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі по АДРЕСА_1 . 27.02.1998 р. Замовник (УКБ КМДА) відповідно до умов інвестиційного підрядного договору № 5 від 20.03.1997 р. передав на баланс інвестору - підряднику (позивачу) напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на дільниці № 35 ж/ АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка відведена СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілів по АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 05.01.1998 року № 10 «Про введення в експлуатацію об`єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 05.01.1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на дільниці № 36 ж/ АДРЕСА_1 , та їх експлуатацію покладено на СП «Партнер».

З прийняттям рішення Київської міської ради від 18.03.2004 року №125/1335 про відведення позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілів по АДРЕСА_1 та розпоряження Ленінградської районної держадміністрації від 05.01.1998 р. № 10 про затвердження Акта державної комісії від 05.01.1998 р про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на АДРЕСА_1 , з покладенням їх експлуатації на СП «Партнер», а також присвоєння почтової адреси напівпідземним гаражам позивача по АДРЕСА_1 , власникам транспортних засобів, які приймали участь в фінансуванні будівництва були надані документи для оформлення права власності на передане в користування гаражне приміщення у напівпідземних гаражах СП «Партнер» та укладений з ними договір на експлуатацію та обслуговування, в тому числі з ОСОБА_1 (відповідачем-1) договір № 741 від 15.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування.

Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору № 741 від 15.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування СП «Партнер» бере на себе обов`язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі № 24 та обслуговування гаражу встановленого на земельній ділянці, відведеній СП «Партнер» по АДРЕСА_1 , а автовласник, тобто відповідач-1 бере на себе зобов`язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати відповідно до умов п.2.3 договору № 741 від 15.12.2005 року.

Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір № 741 від 15.12.2005 року, взяла на себе зобов`язання, а саме: позивач СП «Партнер» зберігати автомобіль, що належить Автовласнику - відповідачу ОСОБА_1 в гаражі № 24 з виконанням усіх необхідних умов передбачених в договорі, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором.

Відповідно до ст.6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначений вище договір, є письмовим правочином, який відповідає формі, що передбачена ст. ст. 207, 639 ЦК України.

Стороною позивача акцентовано, що ПрАТ СП «Партнер» як добросовісний землекористувач та балансоутримувач для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства. Ці витрати і підлягають відшкодуванню за рахунок автовласників.

Тарифи за надання послуг автовласникам детально розраховані ПрАТ СП «Партнер», економічно обґрунтовані і відображені у плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця станом на 01.01.2019 р. та станом на 01.01.2021 р.

Згідно п. 2.5 договору № 741 від 15.12.2005 року, у випадку відчуження гаражу, або при передачі його в оренду, власник цього гаража ставить до відома адміністрацію підприємства, здає перепустку, а новий власник заключає договір на експлуатацію та обслуговування.

03.12.2020 р. Відповідач-1 ОСОБА_1 повідомив про відчуження гаражного боксу № 24 , що належав йому на праві власності, за договором дарування Відповідачу-2 - своєму сину ОСОБА_3 , відтак нарахування заборгованості Відповідачу-1 здійснено до моменту відчуження гаражного боксу, тобто включно до грудня 2020 р., а Відповідачу-2 з моменту набуття ним права власності на даний гаражний бокс, а саме з 01.01.2021р.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.1 вище вказаного договору укладеного між сторонами передбачено, що власник зберігає автотранспортні засоби у відповідності до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 року № 115, дана автостоянка поділяється: « за терміном зберігання на: довготермінову - для постійного зберігання транспортних засобів громадян. За способом зберігання на: змішану - де поряд з місцями для відкритого зберігання, а також з навісами та /або гаражами, закріпленими за автостоянками, є гаражі чи навіси, що належать власникам транспортних засобів на правах приватної власності».

Згідно ст. 319 ЦК України власник гаражного приміщення в напівпідземному гаражі при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник може вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, але вони не повинні суперечити інтересам інших суб`єктів приватного права. Права власника не є безмежними і мають реалізовуватися з врахуванням інтересів всіх власників гаражних приміщень у напівпідземному гаражі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник гаражного приміщення у напівпідземному гаражі, обслуговування та експлуатацію якого здійснює ПрАТ СП «Партнер», повинен нести всі витрати пов`язані з утриманням належного йому майна розташованого на земельній ділянці ПрАТ СП «Партнер». До таких витрат належить: використана електроенергія, вивіз сміття, сплата всіх податків, зарплата охоронців, електромонтера та ін.

Відповідно до змісту ст. 955 ЦК України застосування загальних норм положень про зберігання окремих його видів спеціальне законодавство, яке регламентує окремі види зберігання має пріоритет перед загальними нормами про зберігання та надання послуг. Саме Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 р. № 115, регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів, які належать фізичним особам та юридичним особам, на автостоянках, що охороняються, незалежно від форм власності.

Зберігання транспортних засобів здійснюється відповідно до ст. 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Керуючись п. 8 постанови КМУ від 22 січня 1996 р. № 115 «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» на території автостоянки забороняється знаходитися стороннім особам.

Згідно п. 12 постанови КМУ від 22 січня 1996 р. № 115 «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка.

Згідно з пунктом 2.3 договору відповідач зобов`язаний вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних, визначених ПрАТ СП «Партнер» розрахунків із врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, ростом цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.

Пунктами 3.1. та 3.2 договору передбачено, що відповідач вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця на основі розрахунку, що додається до договору, проте розмір внесків може змінюватись на умовах пункту 2.3 договору.

Отже, на підставі укладеного договору, ПрАТ СП «Партнер» охороняє об`єкт нерухомості (гаражний бокс), який на праві власності належав відповідачу-1, а тепер належить відповідачу-2 і розташований на земельній ділянці, землекористувачем та балансоутримувачем якої є ПрАТ СП «Партнер». У зв`язку із чим, і відповідачі повинні виконувати взяті на себе зобов`язання, зокрема в частині оплати отриманих від ПрАТ СП «Партнер» послуг, з огляду на що вимоги позивача за підлягають частковому задоволенню. При визначенні суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів суд враховує надані відповідачами докази сплати коштів у погашення заборгованості по оплаті послуг із зберігання і охорони транспортних засобів за договором № 741, а саме загальну суму в розмірі 7260 грн (6*1210 грн), що були сплачені відповідачем-1, а також 6280 грн, що були сплачені відповідачем-2. Отже, на вказану суму (13540 грн) підлягає зменшенню основна заборгованість за договором відповідачів, і загальний розмір непогашеної основної заборгованості за договором № 741 перед позивачем за охоплений позовними вимогами періодом становить 20 080 грн.

Суд прийшов до висновків про часткове задоволення позовних вимог і стягнення на користь ПрАТ СП «Партнер» заборгованості, пені та індексу інфляції за Договору № 741 на експлуатацію та обслуговування від 15.12.2005 року, а саме про стягнення з Відповідача-1 ОСОБА_1 : суми основної заборгованості за період з 11.01.2019 року по 11.12.2020 року у розмірі 20 080 грн; суми інфляційних втрат в розмірі 1381,82 грн; 3% річних у розмірі 907,50 грн; пеню за період з 11.01.2019 року по 11.12.2020 року у розмірі 5 000 грн; з Відповідача-2 ОСОБА_2 : суми інфляційних втрат в розмірі 28,26 грн; 3% річних в розмірі 15,22 грн.

Щодо стягнення з відповідача-1 заборгованості по пені, то саме такі вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Позивач «Партнер» просить стягнути з відповідачів 73 202 грн.80 коп., тоді як сама сума заборгованості за невиконанням договору складає 20 080 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відтак суд, керуючись наданим правом відповідно до вищезазначеної норми законодавства, зменшує розмір пені до 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню у визначеному вище обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн.

Керуючись ст.ст.625, 26, 628, 638, 901, 903 ЦК України ст.ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок невиконання грошового зобов`язання та за фактичне користування послугами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль, ) заборгованість за надані послуги згідно Договору № 741 на експлуатацію та обслуговування від 15.12.2005 року за період за період з 11.01.2019 року по 11.12.2020 року у загальному розмірі 27369, 32 грн (двадцять сім тисяч триста шістдесят дев`ять гривень тридцять дві копійки), що складається із: основної суми заборгованості у розмірі 20 080 грн; суми інфляційних втрат в розмірі 1381,82 грн; 3% річних у розмірі 907,50 грн; пені за період з 11.01.2019 року по 11.12.2020 року у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль, ) заборгованість за надані послуги згідно Договору № 741 на експлуатацію та обслуговування від 15.12.2005 року за період за період з 01.01.2021 року по 11.02.2021 року у загальному розмірі 43,48 грн (сорок три гривні сорок вісім копійок), що складається із: суми інфляційних втрат в розмірі 28,26 грн; 3% річних в розмірі 15,22 грн.

В іншій частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль, ) судові витрати у розмірі 3385 грн (три тисячі триста вісімдесят п`ять гривень), що складаються із судового збору у сумі 1135,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2250 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1а, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль, ) судові витрати у розмірі 3385 грн (три тисячі триста вісімдесят п`ять гривень), що складаються із судового збору у сумі 1135,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2250 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складання повного судового рішення має право на поновлення пропущеного строку оскарження, якщо заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.