П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року про відмову у відшкодуванні судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання обов`язкової частки у спадщині, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_2 закрито провадження у даній справі.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою та просив стягнути з позивача судові витрати у розмірі 19 613 грн. 60 коп.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, визнати зловживання процесуальними правами з боку позивача та її представників, та постановити нову ухвалу, якою стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 19 613 грн. 60 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що дана справа знаходилася в провадженні суду з 19 вересня 2019 року по 14 червня 2021 року майже протягом 1 року та 8 місяців, тобто, з порушенням всіх процесуальних та розумних строків розгляду. Це при тому, що дана справа не потребувала допиту свідків, витребування додаткових доказів, проведення експертних досліджень та інших будь-яких процесуальних дій. Судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою позивача ОСОБА_2 , яка здійснює захист своїх прав через кваліфіковану правничу допомогу адвокатів. При цьому, жодного разу не було надано суду доказів поважності причин неявки позивача ОСОБА_2 та її представників в судові засідання задля захисту прав та законних інтересів їх довірителя, яка є позивачем по справі, тобто, особою, яка звернулася до суду за захистом своїх прав, що відповідно призвело до затягування розгляду справи та до штучного блокування реалізації судом обов`язку щодо розгляду правового спору та захисту прав його сторін. Поведінка позивача ОСОБА_2 та її представників мала ознаки зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим та суперечить завданню цивільного судочинства. Твердження суду, що стороною відповідача не зазначено, які дії позивача у вказаній справі свідчать про зловживання процесуальними правами, спростовуються матеріалами справи. Однак, судом не надана оцінка зазначеним обставинам, а тому суд не має права стверджувати, що звернення позивача до суду мали на меті захист її прав та інтересів, а не свідчили про зловживання нею та представниками своїми процесуальними правами. Суд повністю не враховує процесуальні права відповідача ОСОБА_1 , який вимушений здійснювати захист своїх прав протягом 1 року та 8 місяців - перебування справи в провадженні суду, (з урахуванням розгляду заяви про судові витрати), витрачати час на явку до суду та нести судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката. Відповідачем надано докази на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу. З боку позивача та її представників до суду не надійшло жодних клопотань або заперечень щодо відмови або зменшення стягнення з позивача судових витрат. Ціна позову у даній справі складає 993 630 грн., судові витрати відповідача ОСОБА_1 при цьому складають 19 500 грн. Отже, сума витрат на правничу допомогу складає 1,963 % від суми позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, так як звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року за заявою позивача закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання обов`язкової частки у спадщині у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується (постанова Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18).

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що стороною відповідача будуть подані докази понесених судових витрат відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про розрахунок судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи у суді. У заяві зазначено лише перелік наданих послуг, час, витрачений на них, та вартість наданих послуг. При цьому, заява відповідача не містить жодних доводів та доказів необґрунтованості дій позивача.

У постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц Верховний суд зазначив: «При цьому, встановлено, що єдине, на що посилається ОСОБА_4 при подані заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача - це те, що ОСОБА_3 пред`явила безпідставний позов і у подальшому у заяві по суті наводяться заперечення проти позову (т. 1, а. с. 206-209). Отже, заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивачки».

У справі за заявою ОСОБА_1 заява про розрахунок судових витрат взагалі не містить будь-яких доводів. Звертаючись з зазначеною заявою, відповідач не зазначив, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяла позивач недобросовісно та пред`явила заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мала на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Про відшкодування судових витрат з інших підстав, передбачених ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 не заявляв.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив у чому саме, на його думку, полягає необґрунтованість дій позивача. Разом з тим, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не були предметом дослідження у суді першої інстанції, та відповідно суд не давав їм правової оцінки, а, відтак, відсутні підстави вважати, що ухвала суду є незаконною чи необґрунтованою.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.