22-ц/804/2213/21

Номер провадження 22-ц/804/2213/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Зайцевої С.А.,

секретар судового засідання Целовальник К.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Гаврилюк Володимир Володимирович,

відповідач Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Володимир Володимирович, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої за життя пенсії,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2020 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в подальшому уточнена, в якій він просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, набуті ним у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 у розмірі 25 124,51 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він є сином та спадкоємцем ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 09 червня 2020 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкове майно складається з недоотриманої пенсії у сумі 73 111,93 грн.

Відповідно до відповіді Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 29 березня 2021 № 0580-19-7/12330 спадкодавець ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні як внутрішньопереміщена особа, однак з 01 березня 2016 їй була призупинена виплата пенсії до з`ясування місця фактичного проживання на підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією з Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Особисто до управління за поновленням виплат ОСОБА_2 не зверталася. 11 червня 2020 до управління пенсійного фонду звернувся спадкоємець ОСОБА_1 з заявою про отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.09.2020 відповідачем частково проведено розрахунок з ОСОБА_1 , та виплачено частину суми недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 у розмірі 64 860,82 грн. з урахуванням ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що крім невиплаченої частини суми недоотриманої пенсії, яка є спадковим майном відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідачем не надано відомостей про розмір пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 09.06.2017, що є порушенням його прав. Тому позивач не погоджуючись з зазначеним, звернувся до суду та просив задовольнити вимоги позовної заяви.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої за життя пенсії задоволені частково.

Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму недоотриманої пенсії у розмірі 8251,11 грн.

Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 276,12 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

В решті вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума пенсії, що належала померлій ОСОБА_2 і залишилася неотриманою, увійшла до складу спадщини, тому позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 у період із 01.03.2016 і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку оскаржувала дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення нарахування та виплату пенсії.

Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 73 111,93 грн підтверджує право позивача саме на вказану суму і право на її отримання не може бути обмежено будь-якими строками. Вказана грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, повинна бути виплачена відповідачем в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 липня 2021 року, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що помилковими є висновки суду що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума пенсії, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. При цьому суд зазначив, що з 01 березня 2016 року було припинено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 .. Такі висновки суду не відповідають положенням чинного законодавства , фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам, оскільки пенсія їй нараховувалася і незаконно не виплачувалася.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19, спадкоємець відповідно до положень ст. 1227 ЦК України спадкує суми пенсії у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду права на обмеження цих виплат.

Як зазначив відповідач у своєму листі № 0580-19-7/12330 від 29 березня 2021 року, пенсія за період з 01.03.2016 року по 09.6.2017 року у розмірі 25124,51 грн ОСОБА_2 не була нарахована та виплачена відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У абзаці 5 вищевказаного листа відповідачем зазначено, що з 01.03.2016 року виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено до з`ясування місця фактичного проживання на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньопереміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365.

Сторона позивача в ході судового розгляду справи по суті позовних вимог наполягала, що пенсія спадкодавцеві ОСОБА_2 була нарахована відповідачем у період з 01.03.2016 року по 09.06.2017 року у розмірі 25124,51 грн, однак не була виплачена з вини останнього.

Виходячи з наведеного, можна зробити висновок, що предметом пред`явленого ОСОБА_1 позову є не право на призначення та виплату пенсії як то зазначив суд першої інстанції, а стягнення успадкованої, фактично нарахованої, однак недоотриманої за життя спадкодавцем ОСОБА_2 пенсії, на яку вона мала право.

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт припинення нарахування ОСОБА_2 пенсії з 01 березня 2016 року.

Суд першої інстанції в ході розгляду справи всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не перевірив належним чином обставини припинення нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії у період з 01 березня 2016 року, не встановив чи приймалися відповідачем з цього приводу певні рішення, розпорядження тощо, не ознайомився з їх змістом, те керуючись виключно припущеннями, безпідставно констатував одночасно і факт припинення нарахування пенсії , її припинення її виплати.

Судом не враховано, що Порядок, затверджений постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, на який посилався відповідач у своєму листі, взагалі не передбачає підстав для припинення нарахування пенсії внутрішньопереміщеним особам.

Судом також не враховано висновки ВС у складі Касаційного адміністративного суду у рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 8005/402/18, в якій ВС визначив вину органів Пенсійного фонду у припиненні виплат внутрішньо переміщеним особам з підстав, визначених постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, зокрема, внаслідок не підтвердження фактичного місця проживання.

Також, виходячи зі змісту листа відповідача від 29 березня 2021 року, відповідач визнав той факт, що пенсія за період з 01 березня 2016 по 09.06.2017 року у розмірі 25124,51 грн не була виплачена саме з підстав, визначених у ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто як така, що знаходиться поза межами трирічного строку з моменту його звернення до відповідача за виплатою.

В той же час, відповідно до позиції ВС , викладеної у постанові від 20 лютого 2020 року № 428/5818/18, положення ч.1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджується на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Виходячи з положень ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1218, 1227 ЦК України, вищенаведених висновків Верховного Суду, станом на день смерті спадкодавець ОСОБА_2 мала право н отримання пенсії у загальній сумі 89985,36 грн (25124,54 грн + 64860,82грн фактично виплачені позивачу), яка була нарахована у період з 01.03.2016 року по 14.10.2019 рік та не виплачена з вини відповідача, без обмеження будь-яким строком.

Відповідно по положень статті 360 ЦПК України відповідач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та представника відповідача в судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Гаврилюка В.В., який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.11.2019 встановлений факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Броніха Брейтовського району Ярославської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце смерті місто Донецьк.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2020 спадкоємцем недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у сумі 73 111,93 грн. згідно даних, наданих Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, є ОСОБА_1 ..

Відповідно до повідомлення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 29.01.2020 № 523/34-2/08, яке було надано на запит приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В., сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 73 111, 93 грн., з посиланням на ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що нараховані суми пенсії не отримані своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

За змістом листа Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 29.03.2021 № 0580-19-7/12330 ОСОБА_2 з 01.08.2014 перебувала на обліку в управлінні пенсійного фонду, як внутрішньопереміщена особа. 01.03.2016 їй була призупинена виплати пенсії до з`ясування місця фактичного проживання на підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією з Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Особисто до управління за поновленням виплат ОСОБА_2 не зверталася. 11.06.2020 до управління пенсійного фонду звернувся спадкоємець ОСОБА_1 з заявою про отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.09.2020 відповідачем частково проведено розрахунок з ОСОБА_1 , та виплачено частину суми недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , за період з 10.06.2017 по 31.10.2019, у розмірі 64 860,82 грн. з урахуванням ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія за період з 01.03.2016 по 09.06.2017 у розмірі 25 124,54 грн. не нараховувалася та не виплачувалася відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки.

Свідоцтво про право на спадщину 09 червня 2020 року не оспорено та є чинним, а тому відмова Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі, а саме у розмірі 73111,93 грн є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається зі справи, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь набутих у порядку спадкування за законом грошових коштів недоотриманої пенсії після смерті матері, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у розмірі 8251,11 коп. (73111 грн. 93 коп. належних до виплаті спадкоємцю за мінусом 64860 грн. 82 коп. фактично сплачених, дорівнює 8251 грн. 11 коп.), оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 у період із 01.03.2016 і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку оскаржувала дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення нарахування та виплати пенсії.

Апеляційний суд зазначає, що правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності позивача на іншу суму недоотриманої пенсії спадкодавця окрім тієї, що визначена у свідоцтві про право на спадщину, ОСОБА_1 не надав, і суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні іншої частині позовних вимог, оскільки для цього відсутні законні підстави.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене вище, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правильного по суті висновку суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1261,20 грн (а.с.125).

Враховуючи обставини відмови у задоволенні апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції, підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Володимир Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складений 01 жовтня 2021 року.

Судді: