МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____ ______
Справа №521/2840/21
Пр. №6/521/579/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву начальника управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено та зобов`язано управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 50% відсотків судового збору, сплаченого при подачі нею позову за квитанцією №96112 від 23 лютого 2021 року, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок (а.с. 31-33).

У серпні 2021 року управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначило, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року по справі №521/2840/21 вирішено зобов`язати управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% відсотків судового збору сплаченого при подачі нею позову у сумі 454,00 грн.

Про існування зазначеного рішення заявник дізнався коли на його адресу 27 липня 2021 року надійшли: - постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 липня 2021 року ВП №66100145 щодо примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року по справі №521/2840/21 про зобов`язання управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% відсотків судового збору сплаченого при подачі нею позову за квитанцією №96112 від 23 лютого 2021 року, що становить 454,00 грн; - постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №66100145 від 15 липня 2021 року у розмірі 269,00 грн. стосовно примусового виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року по справі №521/2840/21; - постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 66100145 від 15 липня 2021 року у розмірі 24000,00 грн.

Зазначав, що управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області не було стороною по справі (відповідачем) за результатом розгляду якої, судом ухвалено рішення про зобов`язання органу казначейства вчинити певні дії.

Посилаючись на викладені обставини, з метою припинення безпідставного утримання коштів, заявник просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 03 червня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі №521/2840/21 (а.с. 46-48).

З 09 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року суддя Сегеда О.М. перебувала у щорічній відпустці.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 заяву начальника управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню було прийнято до розгляду (а.с. 54).

Представник, управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 68).

Чарушина, позивачка у справі, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 67).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява начальника управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено та зобов`язано управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 50% відсотків судового збору, сплаченого при подачі нею позову за квитанцією №96112 від 23 лютого 2021 року, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок (а.с. 31-33).

09 липня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання вищевказаного рішення суду від 24 травня 2021 року у справі №521/2840/21 було видано виконавчий лист (а.с. 36).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Крім того, як зазначено в Узагальненнях судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, під іншими причинами, коли суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення, суду, а виконавчий документ ще не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до абз. 7, 8 п. 5 роз. 1 Порядку повернення (перерахування) коштів. помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787, у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, виконавчий лист Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року по справі №521/2840/21 про зобов`язання управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% відсотків судового збору сплаченого при подачі нею позову за квитанцією №96112 від 23 лютого 2021 року, що становить 454,00 було видано помилково, адже обов`язок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року покладено на органи казначейства, та для повернення судового збору достатньо рішення суду оформленого належним чином, яке надається заявником до головного управління Казначейства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Суд зауважує, що згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява начальника управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 432, 258-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву начальника управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 03 червня 2021 року по справі №521/2840/21 про зобов`язання управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% відсотків судового збору сплаченого при подачі нею позову за квитанцією №96112 від 23 лютого 2021 року, що становить 454,00 грн.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Сегеда