Справа № 931/347/21
Провадження № 2/931/176/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеркеш Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

22.06.2021 року ТзОВ "Інтеркеш Україна" звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 25020- від 28.05.2019 року у розмірі 44365 грн та судові витрати у розмірі 2270 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 25020- від 28.05.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн зі сплатою 73% річних з кінцевим терміном повернення 27.05.2020 року. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 25.05.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 44365 грн, яка складається з наступного: 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9594 грн - відсотки за користування кредитом; 25800 грн - нараховані штрафні санкції (пеня); 1292 грн - інфляційних; 679 грн - 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором № 25020- від 28.05.2019 року у розмірі 44365 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. 28.09.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2021 року про витребування доказів надав помісячний розрахунок нарахування пені за кредитним договором № 25020- від 28.05.2019 року.

Відповідач у судове засідання 28.09.2021 року не з`явилась, 07.09.2021 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково лише в частині стягнення тіла кредиту, відсотків, 3 відсотків річних та інфляційних за ст.625 ЦК України. Позов в частині стягнення пені не визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28.05.2019 року між ТзОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25020-, відповідно до умов якого та платіжного доручення №26 від 28.05.2019 року ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн, зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 73 % річних, строком до 27.05.2020. Сторони дійшли згоди щодо інших істотних умов договору та про відповідальність за порушення умов даного договору. Договір підписаний сторонами.

Відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконала, внаслідок чого згідно із розрахунком позивача станом на 25.05.2021 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9594 грн - відсотки за користування кредитом; 25800 грн - нараховані штрафні санкції (пеня); 1292 грн - інфляційні і 679 грн - 3% річних згідно із ст. 625 ЦПК України, що разом становить 44365 грн. (а.с.14-17).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з п.1.4 кредитного договору кредит був наданий на 12 місяців з 28.05.2019 року до 27.05.2020 року.

Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором (підп. 2.2.2 п.2.2 розділу 2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.1 розділу 1 договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 73% річних. Тип процентної ставки-фіксована.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, п. 6.7 кредитного договору № 25020- від 28.05.2019 року передбачено, що у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту 100 грн (а.с. 6).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що нею визнається.

Наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7000,00 грн підтверджується також розрахунком позивача (а.с.14) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 1292 грн інфляційних та 679 грн три проценти річних, що підлягають стягненню, позаяк підтверджуються розрахунком позивача та визнаються відповідачем (а.с.15-17).

Однак, суд не може погодитися із обґрунтуванням ТОВ «Інтеркеш Україна» щодо наявної заборгованості відповідача в частині 9594 грн - нарахованих відсотків та 25800 грн - штрафних санкцій (пені) з огляду на наступне.

Стосовно заборгованості по відсоткам в розмірі 9594 грн суд констатує наступне.

У кредитному договорі № 25020- від 28.05.2019 року сторони погодили, що кредит надається строком на 12 місяців з 28.05.2019 року до 27.05.2020 року. Отже, строк його дії до 27.05.2020 року.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідне застосувати у даній справі.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вимога про стягнення процентів на підставі п.п. 1.1. кредитного договору № 25020- підставна лише в частині стягнення заборгованості за процентами станом на день закінчення строку кредитування, тобто на 27.05.2020 року, яка відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становить 4610 грн (а.с.63 на звороті).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимогу позивача про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом слід задовольнити частково в сумі 4610 грн.

Стосовно позовної вимоги в частині нарахованої пені в розмірі 25800 грн суд констатує наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону).

Кредитний договір № 25020- від 28.05.2019 року за своїм характером є споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту становить 7000,00 грн, а заборгованість за відсотками (визнані судом) 4610 грн, всього сума заборгованості за кредитним договором становить 11610 грн.

Пеня у даному зобов`язанні нарахована таким чином, що її сума перевищує суму заборгованості за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності, та є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

У відповідності до ч.3 ст.551 КК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

А тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 11700 грн, прирівнявши її до суми заборгованості за кредитом (тіла кредиту та відсотків).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, однак, заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного кредитного договору становить 25281 грн, яка складається з наступного: 7000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 4610 грн - відсотки за користування кредитом, 1292 грн - інфляційні і 679 грн - 3% річних згідно із ст. 625 ЦПК України, 11700 грн - пені.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача 1293,45 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 3-10, 77, 81, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 625, 1046, 1048, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (адреса місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Швабська, 17 Закарпатської області, ) заборгованість за кредитним договором № 25020- від 28.05.2019 в розмірі 25281 (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн, з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 4610 грн - відсотки за користування кредитом, 1292 грн - інфляційні і 679 грн - 3% річних згідно із ст. 625 ЦПК України, 11700 грн - пеня, а також 1293 (одна тисяча двісті дев`яносто три) грн 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба