Провадження № 4-с/761/305/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Горбань К.О.,

скаржника ОСОБА_1

представників заінтересованих осіб Юлдашева Ю.М., Бялого М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Тетяна Юріївна, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) на дії та рішення державного виконавця щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_2 (далі по тексту - скаржник) звернувся до суду зі скаргою, відповідно до якої просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Тетяни Юріївни від 10 серпня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі № 761/13085/14-ц, виданого 29 липня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва на підставі постанови Верховного Суду від 07 липня 2021 року; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 29 липня 2021 року у справі №761/13085/14-ц, відкрити відповідне виконавче провадження за цим виконавчим листом.

Скаргу мотивовано тим, що постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року в цивільній справі № 761/13085/14-ц зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - боржник) вирішити процесуальне питання про відкриття відповідного виконавчого провадження за виконавчим листом від 19 лютого 2020 року у справі №761 /13085/14-ц. Відповідний виконавчий лист від 29 липня 2021 року стягувачем подано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до підвідомчості, встановленої пунктом 4 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012. Проте, оскаржуваним повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Тетяни Юріївни від 10 серпня 2021 року виконавчий лист від 29 липня 2021 року у справі №761/13085/14-ц - повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржником за виконавчим листом від 29 липня 2021 року на примусове виконання постанови Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 761/13085/14-ц, - є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - який, в свою чергу, є структурним підрозділом розташованого у місті Києві територіального органу центрального органу виконавчої влади, - і таким чином підпадає під визначення підвідомчості, встановлене абзацами першим, другим пункту4 розділу І Інструкції 512, а саме підвідомчості ВПВР Департаменту ДВС МЮ. Отже, виконавчий лист було пред`явлено за належною підвідомчістю, а дії та рішення державного виконавця з повернення виконавчого листа без прийняття до виконання - є протиправними.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року скаргу прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники заінтересованих осіб в судовому засіданні щодо скарги заперечили та просили у її задоволенні відмовити. Пояснили, що пункт закону на який посилається скаржник не вступив в законну силу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі постанови Верховного Суду, 29.07.2021 року видано виконавчий лист № 761/13085/14-ц, яким зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вирішити процесуальне питання про відкриття відповідного виконавчого провадження за виконавчим лисом від 19.02.2020 року у справі № 761/13085/14-ц.

Державним виконавцем 10.08.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно п.10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» до Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до пункту 1 розділу першого Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (зі змінами) ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, пунктом 4 розділу першого Інструкції відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рала міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Однак, пред`явлений до виконання виконавчий документ не відповідає підвідомчості відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а належить до підвідомчості відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 зазначав, що оскільки боржником за виконавчим листом є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - який, в свою чергу, є структурним підрозділом розташованого у місті Києві територіального органу центрального органу виконавчої влади, тому підпадає під визначення підвідомчості, встановлене абзацами першим, другим пункту 4 розділу І Інструкції 512, а саме підвідомчості ВПВР Департаменту ДВС МЮ.

Разом з тим, даний пункт Інструкції на даний час не введений в дію.

Так, відповідно до п. 5 Наказу Міністерства юстиції України, від 27.12.2019 № 4224/5 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», абзаци чотирнадцятий - шістнадцятий підпункту 1 пункту 1 Змін, затверджених цим наказом, вводяться в дію з дня розміщення на вебсайті Міністерства юстиції України оголошення про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві.

Посилання скаржника на те, що п.п. 1, 2, 3 частини 4 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання виконавчого документа не може бути покладено на самого боржника за цим виконавчим документом або його посадову та службову особу, а тому він самостійно звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не заслуговують на увагу, оскільки питання щодо підвідомчості виконавчих проваджень визначені Інструкцією та вирішення питання щодо передання виконавчого провадження є компетенцією виключоно державного виконавця (директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника управління забезпечення примусового виконання рішень) та відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону, передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Окрім того, абзацем 6 пп. 6 п. 10 Розділу V Інструкції передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Таким чином, скаржник мав звернутись із виконавчим документом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), який в поральшому мав вирішити питання щодо виконання рішення з урахуванням положень п.п. 1, 2, 3 частини 4 статті 5 Закону

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки в діях державного виконавця не вбачається порушень законодавства під час виконання виконавчого листа № 761/13085/14-ц від 29.07.2021 року, оскільки державний виконавець правильно дійшов висновку про те, що виконавчий документ не відповідає підвідомчості відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 5, 18, 28, 56, 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст.4, 76-82, 258 - 261, 268, 447 - 453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Тетяна Юріївна, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) на дії та рішення державного виконавця щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконанн - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 29.09.2021 року.