Провадження №2-о/760/515/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Аксьонова Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить:

- заборонити ОСОБА_2 протягом наступних шести місяців перебувати в місці спільного проживання (адреса: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_1 як постраждалою особою;

- обмежити ОСОБА_2 спілкування з постраждалими дітьми, а саме сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 , шляхом заборони протягом наступних шести місяців спілкуватися з постраждалими дітьми у будь-який інший спосіб, окрім за допомогою засобів телефонного зв`язку чи мережі Інтернет;

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, зокрема, але не обмежуючись, будь-якими грошовими коштами подружжя, а також утриматися від подальшого перешкоджання протягом наступних шести місяців;

- заборонити ОСОБА_2 протягом наступних шести місяців вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Згідно протоколу авторозподілу справ між суддями від 22 вересня 2021 року для розгляду вищезазначеної справи визначеного головуючого суддю Аксьонову Н.М., матеріали вказаної справи були передані судді Аксьоновій Н.М. 24 вересня 2021 року.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яким визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Розгляд судом справ про видачу обмежувального заходу здійснюється відповідно до глави 13 Розділу ІV «Окреме провадження».

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтверджен6ня наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Під час ознайомлення з матеріалами зазначеної заяви судом встановлено, що її подано без додержання вимог, визначених ст. 350-4 ЦПК України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно п.1, п,2 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.

Згідно п.1, п.3 ч.1 ст.350-2 ЦПК заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Як вбачається зі ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із вимогами ч. 1, ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як встановлено зі змісту заяви, представник заявника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить обмежити ОСОБА_2 спілкування з постраждалими дітьми, а саме сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 , шляхом заборони протягом наступних шести місяців спілкуватися з постраждалими дітьми у будь-який інший спосіб, окрім за допомогою засобів телефонного зв`язку чи мережі Інтернет.

Однак у поданій заяві вказано як заявника лише ОСОБА_1 , при цьому відомості про те, що вона звертається також в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні. Також у заяві не вказано імен (прізвище, ім`я та по батькові) дітей, в інтересах яких подається заява, місця їх проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктів 3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, в обґрунтування існування обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, представник заявника вказує на прояви щодо ОСОБА_1 економічного насильства, а саме, позбавлення коштів, позбавлення можливості користуватися сімейними коштами, а також позбавлення документів. Також заявниця вказує, що ОСОБА_2 безпідставно обмежував доступ заявниці до сімейних коштів, що знаходилися на банківських рахунках, які були доступні для використання заявницею раніше. Однак, якими доказами, окрім аудіозапису «Блокування банківських карт», підтверджуються вказані обставини, не зазначено.

Крім того, представник заявника стверджує про вчинення щодо заявниці та її дітей психологічного насильства, у зв`язку з чим просить обмежити ОСОБА_2 спілкування з постраждалими дітьми, а саме сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 , шляхом заборони протягом наступних шести місяців спілкуватися з постраждалими дітьми у будь-який інший спосіб, окрім за допомогою засобів телефонного зв`язку чи мережі Інтернет. Однак у заяві не зазначено, в чому саме полягає таке насильство щодо дітей, якими діями заінтересованої особи його завдано, та якими доказами це підтверджується.

Також у заяві вказано, що підтвердити конкретні обставини, що описані у заяві, можуть свідки, клопотання про їх виклик буде надано окремо після призначення судового засідання.

Однак, при цьому заявником не конкретизовано які саме свідки та які обставини справи, що мають значення для справи, вони можуть повідомити.

Як вбачається з ч.1, 2,4, 8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Враховуючи викладене, а також те, що справа про видачу обмежувального припису розглядається не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч.2 ст.350-5 ЦПК України), суд вважає, що питання про виклик свідків у даному випадку повинно бути вирішене в ухвалі про відкриття провадження у справі на підставі заяви, поданої в порядку ст.91 ЦПК України.

Також всупереч ст.177 ЦПК України заявником не додано до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для вручення заінтересованій особі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; якщо позивач не усунув недоліки у встановлений судом строк, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 91, 175-177, 185, 260, 294, 350-1 - 350-4 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Надати заявнику строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова