Справа № 541/1940/21
Номер провадження 2/541/788/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

28 вересня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

03 серпня 2021 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернувся ОСОБА_2 . На підтвердження позовних вимог він зазначив, що з 22.02.2008 по 18.05.2020 він з відповідачкою перебували у офіційному зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився неповнолітній син, ОСОБА_4 , який перебуває на утриманні матері. З 19.06.2020 у відповідності до рішення суду позивач сплачує на корить відповідачки аліменти на утримання син в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно.

На даний час позивач вказує, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан. Так, 19.01.2021 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син, ОСОБА_6 . В зв`язку з народженням сина позивач вказує, що його матеріальне становище змінилося в сторону погіршення, що стало підставою його звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

Позивач вказує, що сплачувати аліменти в такому розмірі в подальшому він не має можливості, оскільки його матеріальний стан на даний час не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі ј часини всіх видів його доходів. Обґрунтовуючи даний факт позивач зазначив, що він працює слюсарем на Миргородській дільниці ТОВ «Кононівський елеватор», де отримує заробітну плату в сумі 7300 грн., з яких щомісячно сплачує аліменти в сумі 1825 грн. Його дружина ОСОБА_8 перебуває у декретній відпустці. В своїй власності нерухомого та високовартісного рухомого майна на праві приватної власності не має. На підставі вищевикладеного, прохав суд зменшити розмір стягуваних аліментів, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 з розміру ј частини всіх видів заробітку щомісячно, на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання (а.с.18).

У встановлений судом строк відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на рішення Верховного суду відповідач вказувала, що народження дитини у відповідача не може являтись безумовною підставою для звернення розміру аліментів .

У відповіді на відзив ОСОБА_3 навів детальні розрахунки всіх відрахувань із своєї заробітної плати, в тому числі аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , і навів розмір сукупного доходу його сім`ї з трьох чоловік, який становить 8269 грн. 29 коп. До відзиву позивач надав розрахункові листи за місцем роботи за період з листопада 2020 року по лютий 2021 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився. В резолютивній частині позовної заяви викладено прохання проводити розгляд справи без його особистої участі.

Відповідач, ОСОБА_8 , в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви вказуючи, що народження ще однієї дитини в ОСОБА_2 , не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Окрім того вказувала на наявність стійких хронічних захворювань у ОСОБА_4 , та наявність статусу дитини інваліда, що вказує на додаткові потреби на його утримання.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 червня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. 19 січня 2021 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від даного шлюбу подружжя має сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6).. Дружина позивача, ОСОБА_8 , офіційно працює і має дохід лише у виді щомісячної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. Станом на момент звернення до суду з позовною заявою, позивач не мав заборгованість по сплаті аліментів. Працює слюсарем ремонтником на Миргородській дільниці ТОВ «Кононівський елеватор» і отримує заробітну плату від 9000 до 15000 грн. в місяць .

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз`яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний стан позивача змінився в бік погіршення, у нього з`явились додаткові зобов`язання щодо утримання малолітньої дитини від другого шлюбу та дружини, яка на даний час не може працювати. Отже, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів.

На переконання суду, розмір аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 , який визначений рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.07.2020 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) підлягає зменшенню до розміру 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів), що з урахуванням доходу позивача буде більше мінімального розміру визначеного в СК України. Окрім того судом також враховується наявність соціальних виплат, які здійснює держава ОСОБА_4 , як дитині інваліду.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Керуючись ст. 192, СК України та ст.ст. 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.07.2020 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його доходу, до 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.10.2021 року.

С Суддя О. А. Городівський