Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1590/21
Номер провадження: 2/511/535/21
29 вересня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Роздільнянська міська радаОдеської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 , належне йому на праві власності.
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. У вказаному будинку з 06.02.2015 року зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак з часу реєстрації до теперішнього часу відповідач в будинку не проживає. Місце проживання та знаходження відповідача не відомо. Вирішити це питання в позасудовому порядку не можливо. Відповідач не є членом його родини, а була членом родини колишнього власника будинку.
Тому на підставі викладеного просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 суду пояснила, що 30.03.2021 року ОСОБА_2 придбав будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 , її рідної сестри. Однак на даний час, вирішивши продати будинок, він дізнався, що в ньому зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , це донька їх з ОСОБА_4 брата, який на даний час помер. В 2019 році вона продала свою частку в цьому будинку ОСОБА_4 , отримала за неї гроші і з того часу місце її фактичного перебування нікому не відомо. За весь час реєстрації в будинку з 2015 року та за час володіння часткою в цьому будинку вона жодного дня в ньому не проживала, витрат по його утриманню не несла. Тому просить визнати відповідача втратившим право на користування житловим будинок з 2015 року з дати її реєстрації за вказаною адресою.
Представник третьої особи - Роздільнянської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, в зв`язку з тим, що відповідач за адресою реєстрації не проживає.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.08.2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження ( з викликом сторін).
Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.03.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №130 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №255728971 від 07.05.2021 року. (а.с.11,12)
Згідно адресної довідки - відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у вказаному будинку з 06.02.2015 року. (а.с.14)
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.06.2021 року, складеного комісією Роздільнянської міської ради, під час обстеження будинку АДРЕСА_1 , було встановлено, що в даному будинку зареєстрована ОСОБА_3 , однак в будинку не проживає, її особистих речей в будинку не виявлено. Окрім того факт не проживання ОСОБА_3 в даному будинку підтвердили сусіди ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 . Місце її знаходження їм не відомо. (а.с.15)
З пояснень свідка ОСОБА_7 , наданих в судовому засіданні, , судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 в будинку по АДРЕСА_1 ніколи не проживала, свідок проживає по сусідству з позивачем . Вона лише бачила її на похоронах у батька.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком.
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові №6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядженням своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
П.34 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Суд, дослідивши по справі надані сторонами докази, встановивши зміст спірних правовідносин і відповідність заявлених вимог нормам права, прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Позивач по справі ОСОБА_2 дійсно є власником будинку АДРЕСА_1 відповідно до наданих ним правовстановлюючих документів, використовує даний будинок для проживання, несе при цьому витрати на його утримання.
Оскільки позивач є власником вказаного житлового будинку, то відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Як власник будинку ОСОБА_2 реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном не може через реєстрацію в його будинку сторонньої особи ОСОБА_3 .
Відповідач був зареєстрований в даному будинку на момент, коли ОСОБА_2 придбав будинок, відповідно вона була прописана в будинку за згодою колишнього власника ОСОБА_4 .
По відношенню до ОСОБА_2 не є членом його сім`ї, сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося, в належному позивачеві ОСОБА_2 будинку відповідач не проживає без поважних причин, витрат на утримання будинку не несе, будинок для проживання не використовує, а тому втратила право користування вказаним житлом.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 втратила право на проживання в будинку АДРЕСА_1 , так як не використовує будинок для проживання більше 6-ти місяців. Також суд вважає, що це право відповідач втратила з серпня 2019 року , коли продала належну їй частку в будинку ОСОБА_4 , а тому позов ОСОБА_2 належить задовольнити.
Вказане рішення є підставою для звернення до Роздільнянської міської ради для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_8 , з реєстраційного обліку за адресою: по АДРЕСА_1 .
На підставі ст.391 Цивільного кодексу України, ст.9,71,72,150 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 про визнання особи такою ,що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , з серпня 2019 року.
Вказане рішення є підставою для звернення до Роздільнянської міської ради для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за адресою: по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Ж. В. Теренчук