Справа № 148/1003/19
Провадження №2/148/392/21
У Х В А Л А
27 вересня 2021 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Свято-Миколаївської релігійної громади смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви до ОСОБА_1 про визнання недійсними (протиправними) та скасування протоколу №1 від 28.02.2019 та протоколу №2 від 28.03.2019 Загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївського храму смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви,
В провадженні суду знаходиться вищевказана справа.
До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого він просить закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як він є корпоративним спором. Також просить розглянути справу у його відсутність.
Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, від представника ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони, відповідно до якого вона просить розгляд справи проводити без її участі, клопотання про закриття провадження у справі підтримує та просить задовольнити. Також в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв`язку із непідсудністю даної категорії справ судам загальної юрисдикції.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить відхилити клопотання про закриття провадженні у справі за безпідставністю та необгрунтованістю, його розгляд вирішувати у його відсутність.
Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину їх неявки до суду не надали.
Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути клопотання представників відповідача за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ознайомившись з клопотаннями та матеріалами справи, суд приходить до висновку що клопотання представників відповідача слід задовольнити та провадження у справі закрити, виходячи з наступних підстав.
Згідно з положенням ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в чинній редакції) релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації; релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).
Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»(в чинній редакції) релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій.
Положеннями ч.15 ст.8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в чинній редакції) передбачено, що релігійна громада є місцевою Релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.
Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади; релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).
Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади; рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади; такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.
Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади.

Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Таким чином, спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) відносяться до спорів щодо управління такою юридичною особою і мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.04.2021у справі №910/10011/19 (провадження №12-84гс20), яка вказала, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем є Свято-Миколаївська релігійна громада смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви (юридична особа), а відповідачем є учасником (членом) Свято-Миколаївська релігійна громада смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви. Предметом спору між сторонами є рішення зборів про зміну підлеглості релігійної організації в організаційних та канонічних питаннях та внесення відповідних змін та доповнень до статуту релігійної організації.

Оскільки спір виник між Свято-Миколаївської релігійною громадою смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви та її членом з приводу прийняття загальними зборами релігійної громади рішень, оформлених протоколами, щодо зміни підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної громади з відповідними внесеннями змін до статуту релігійної організації та подальшої реєстрації нової редакції статуту, а такі рішення належать до рішень, які були ухвалені всередині цієї громади (релігійної організації) щодо реалізації цивільних прав, свобод та інтересів членів релігійної громади, а також спрямовані на забезпечення діяльності релігійної організації як юридичної особи з метою задоволення інтересів її членів, суд дійшов висновку, що спір виник щодо діяльності та управління релігійною організацією, а тому підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Оскільки правовідносини, за захистом яких звернулась до суду позивач, виникли з корпоративних правовідносин, розгляд яких віднесений до господарського судочинства, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом Свято-Миколаївської релігійної громади смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви до ОСОБА_1 про визнання недійсними (протиправними) та скасування протоколу №1 від 28.02.2019 та протоколу №2 від 28.03.2019 Загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївського храму смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи відноситься до компетенції господарського суду Вінницької області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: