КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Клінт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Євро-Клінт», ТОВ «Грасса Груп», ОСОБА_2 про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2014 року між ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/057.

25 липня 2017 року ТОВ «Київмонтажбуд» змінило назву на ТОВ «Євро-Клінт».

Відповідно до умов укладеного договору, покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташованого в об`єкті капітального будівництва житлової прибудови з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :62:096:0038.

Позивач сплатила продавцю кошти у розмірі 391248 грн., що складає 100% майнових прав об`єкта нерухомості по договору №КМБ/01/057.

Об`єктом нерухомості відповідно до умов договору є двохкімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальна площа 52,8 кв.м.

Запланований термін закінчення будівництва та ведення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3 квартал 2015 року.

30 листопада 2015 року позивач отримала технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи договір №КМБ/01/057, оскільки термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва затримано більше ніж на 5 років.

В березні 2020 року позивачу стало відомо, що ТОВ «Грасса Груп» зареєструвало за собою право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Відбувся перепродаж майнових прав позивача поза її волею.

В подальшому квартира АДРЕСА_3 була зареєстрована за ОСОБА_2 .

Просила визнати за ОСОБА_1 майнове (речове) право на об`єкт незавершеного будівництва - двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на земельній ділянці за кадастровим номером :62:096:0038.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/283 від 25 липня 2017 року, укладений між ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд» та ТОВ «Грасса Груп».

Скасувати запис від 27 травня 2019 року 13:54:11 про право власності №31810367, реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В.

Витребувати квартиру АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що 30 листопада 2015 року вона отримала у відповідача Технічний паспорт з точними замірами на квартиру АДРЕСА_4 .

17 серпня 2017 року між ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Грасса Груп» та ОСОБА_1 був підписаний Акт обстеження від 18 серпня 2017 року квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 52,8 кв.м. в якому були зафіксовані недоліки вказаної квартири.

Пунктом 2 Акту обстеження передбачено, що після підтвердження Покупцем належного усунення Продавцем всіх вказаних в цьому Акті недоліків, Об`єкт нерухомості вважатиметься переданий Покупцеві у належному стані, а обов`язки Продавця перед Покупцем щодо Об`єкту нерухомості вважатимуться виконані в повному обсязі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року у справі №754/4935/20 зазначено, що невстановлені особи під приводом продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами в сумі 456456 грн, що належать ОСОБА_1 .

Зазначає, що нею до позовної заяви був доданий витяг з ЄДРДР про те, що СВ Деснянського УПГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 10 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В рамках даного кримінального правопорушення - ОСОБА_1 має статус потерпілої.

Звертає також увагу, що довідкою про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості від 01 березня 2016 року до Договору №КМБ/01/057 купівлі-продажу майнових прав від 22 вересня 2014 року підтверджено, що ОСОБА_1 сплатила продавцю 391248 грн., що складає 100% вартості майнових прав Об`єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_6 .

Актом приймання-передачі технічного паспорту від 01 березня 2016 року до договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/057 від 22 вересня 2014 року було передано ОСОБА_1 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 .

Додатковою угодою від 01 березня 2016 року до договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/057 від 22 вересня 2014 року сторони домовились на підставі технічного паспорту квартири викласти п. 2.2 Договору в наступній редакції: «Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за цим Договором, є квартира, що розташована в 1 секції Обєкту капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_6 ».

Також, 25 липня 2017 року додатковою угодою про зміну сторони у зобовязанні до Договору №КМБ/01/057 купівлі-продажу майнових прав від 22 вересня 2014 року сторони домовились, що всі зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Київмонтажбуд», які на дату підписання цієї додаткової угоди виконано ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київмонтажбуд» вважаються належно виконаними ОСОБА_1 перед ТОВ «Грасса Груп».

Вищезазначене на думку апелянта спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 майнового (речового) права на квартиру АДРЕСА_3 .

Окрім цього, в рамках кримінального провадження №0000166 від 10 січня 2019 року, було проведено почеркознавчу експертизу.

Висновком експерта від 12 травня 2021 року №СЕ-19/111-21/11069-ПЧ було встановлено, що підпис у графі «Замовник ТОВ «Глобал строй-3» директор у Договорі №КМБ/01/283 купівлі-продажу майнових прав від 25 липня 2017 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою; підпис в графі «Продавець Замовник ТОВ «Глобал строй-3» директор в Акті приймання-передачі технічного паспорту до договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/283 від 25 липня 2017 року, датованого 25 серпня 2017 року, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою; підпис в графі «Замовник ТОВ «Глобал строй-3» директор в Акті приймання-передачі об`єкту нерухомості по договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/283 від 25 липня 2017 року, датованого 25 серпня 2017 року, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, а саме підробку підписів, Договір купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/283 від 25 липня 2017 року є нікчемним.

Просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що у пункті 1.2 договору №КМБ/01/057 купівлі-продажу майнових прав від 22 вересня 2014 року зазначено, що об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, спорудження якої здійснює Продавець.

Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація яка його ідентифікує, надана в п. 2.2 цього Договору.

У п. 2.2 договору №КМБ/01/057 від 22 вересня 2014 року зазначено: квартира АДРЕСА_7 , загальна площа - 52,8 кв.м.

Позивач звернулась з позовною вимогою про визнання за нею майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва: квартира АДРЕСА_5 , загальна площа - 53,4 кв.м.

Таким чином, це дві різні квартири з різними індивідуальними ознаками (різні номери та різні площі). Позивач не надала доказів, що є власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 .

Позивачем сплачено грошові кошти - 100% вартості майнових прав об`єкта нерухомості по Договору №КМБ/01/057 купівлі-продажу майнових прав від 22 вересня 2014 року за квартиру АДРЕСА_7 , загальна площа - 52,8 кв.м.

Згідно положення п. 3.1 вищезазначеного Договору, відповідно до якого майнові права на об`єкт нерухомості за Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості. Позивачем не було надано до суду першої інстанції вказаного акту.

Крім того, у договорі №КМБ/01/057 купівлі-продажу майнових прав від 22 вересня 2014 року продавцем є ТОВ «Київмонтажбуд», а в акті обстеження від 18 серпня 2017 року інший продавець - ТОВ «Грасса Груп».

Також, ОСОБА_2 вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про витребування квартири АДРЕСА_3 , оскільки позивач не є і ніколи не була власником вищезазначеної квартири, тобто майно не вибувало з її володіння, тоді коли лише власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння.

Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 вересня 2014 року між ТОВ «Глобал строй-3», надалі Замовник і Землекористувач земельної ділянки та ТОВ «Київмонтажбуд» з однієї сторони та покупець ОСОБА_1 уклали Договір №КМБ/01/057 купівлі продажу майнових прав.

Згідно п. 1.1. договору об`єкт капітального будівництва - будівництво житлової прибудови з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :62:096:0038, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі Договору генерального підряду №25/05-ГП/2014 від 25 травня 2014 року, та який надав свою згоду на продаж житлової та нежитлової нерухомості у ЖК «Перспектива» та Декларації про початок виконання будівельних робіт виданої Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві 27 червня 2014 року №КВ71.

Відповідно до умов п. 2.1 договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно п. 2.2. договору купівлі продажу майнових прав сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_8 , двокімнатна квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 52,8 кв.м., на 6 поверсі.

На виконання п. 4.2, 4.3.1 договору, ОСОБА_1 сплатила продавцю грошові кошти у розмірі 391248,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 65208,00 грн., що складає 100 % вартості майнових прав Об`єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа 52,8 кв.м., про що свідчить копія довідки про фінансування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що предметом договору від 22 вересня 2014 року №КМБ/01/057 є об`єкт нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_8 , двокімнатна квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 52,8 кв.м., на 6 поверсі, та позивачем сплачено грошові кошти - 100 % вартості майнових прав об`єкта нерухомості квартиру АДРЕСА_7 , а тому підстави для визнання за позивачем майнового (речового) права на квартиру АДРЕСА_3 відсутні.

Також, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/01/283 від 25 липня 2017 року, укладений між ТОВ «Глобал Строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд» та ТОВ «Грасса Груп», оскільки позивачем не надано вказаного договору та заявлено клопотань про його витребування, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відсутні також правові підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47147486 від 31 травня 2019 року 15:21:09, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., відповідно до якого ТОВ «Грасса Груп» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки вказане рішення скасовано на підставі наказу Міністерства юстиції України від 21 липня 2020 року №2479/5.

Безпідставною є і вимога позивача про витребування квартири АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки остання не є власником зазначеної квартири.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно положення ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Крім цього, відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України передбачено випадки, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року (справа №6-2233цс16) зазначено, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.89,263 ЦПК України правильно досліджені докази та встановлені обставини по справі, яким була надана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що вона є власником квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба