№336/5931/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свою позовну заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 . З моменту народження дитини, відповідач не надає будь якої матеріальної допомоги для утримання дитини, життям та інтересам дитини не цікавиться. Позивач зазначає, що всі витрати, понесені при пологах, операції, перебуванні в пологовому будинку були понесені матір`ю та сестрою позивача, ОСОБА_2 ухилявся від надання матеріальної допомоги. За перший рік, що минув з моменту народження нашого сина ОСОБА_3 відповідач не подарував жодної іграшки. Кошти, які заробляє від підприємницької діяльності на ринку ОСОБА_4 , що належить матері, відповідач витрачає на власні потреби, та ремонт власного автомобіля «Kia Rio».

Потреби дитини, витрати на її харчування, лікування, та інші цілі відповідача ОСОБА_2 не цікавлять, участі в житті дитини він не приймає. Утримання дитини з дня народження фактично здійснює позивач за власні кошти, а також за кошти подаровані її матір`ю, батьком та сестрою позивача.

На підставі викладеного просить стягнути з 04.06.2020 року аліменти, у твердій грошовій одиниця, на утримання неповнолітньої дитини.

06.09.2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в частині стягнення аліментів у твердій грошовій одиниці у розмірі 4000 грн. Аргументуючи свій відзив на позовну заяву тим, що позивач не навела у позові усіх фактів стосовно матеріального становища відповідача. Позивач зазначає що ОСОБА_2 , не надає матеріальну допомогу для утримання дитини, повністю усунувся від спілкування з сином, але по ствердженням ОСОБА_2 , які зазначені у відзиві він спілкується з сином та надавав матеріальну допомогу сину, але через те що його мати захворіла на рак останньої стадії, яка повністю знаходиться на його утримання, відповідач не в змозі надавати допомогу дитині та спілкуватися як раніше.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј від усіх видів доходів щомісячно.

23.09.2021 року позивач подала відповідь на відзив, де зазначила, що твердження відповідача, що він надав матеріальну допомогу на утримання дитини до того моменту, коли він дізнався про захворювання матері, не відповідають дійсності. Позивач підтверджує той факт, що відповідач відвідував сина, був присутній із позивачем на прогулянках із дитиною, брав участь у обряді Хрещення в церкві. Однак жодної копійки та іграшки із дня народження дитини відповідач не надав. Жодного разу він не пропонував вирішати питання на взаємовигідних умовах. Позивач стверджує що вона постійно підіймала це питання на обговорення, але окрім слів та обіцянок у найближчому майбутньому від ОСОБА_2 не надходило. Крім того, відповідач лише після того як дізнався про те, що буде подаватися позов про стягнення аліментів, переоформив автомобіль Kia Rio на свого родича.

З наведених вище підставі просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 06.09.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).), Згідно із вказаним свідоцтвом про народження позивачка є матір`ю дитини, відповідач батьком.

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечувалося сторонами.

Дитина утримується за рахунок позивача, що підтверджується долученими до відповіді на відзив копіями квитанцій.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву вказав, що він надавав матеріальну допомогу дитині, однак матеріали справи не містять підтвердження, з приводу надання грошових коштів своїй дитині.

Відповідач, вказав, що на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_5 , яка тяжко хворіє на онкологічне захворювання, а сам відповідач має скрутне матеріальне становище.

Однак суд критично ставить до даного посилання, оскільки наданою позивачем медичною документацією підтверджується тяжке захворювання ОСОБА_5 та необхідність нести витрати на лікування, однак позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що його мати перебуває на утриманні позивача та потребує від останнього матеріальної допомоги.

Крім того, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічні положення містить і ч. 1 ст. 184 СК.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з 04.06.2020 року, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивач не надала до суду достатніх доказів на підтвердження вище зазначених обставин, а тому суд відмовляє в частині стягнення аліментів з 04.06.2020 року.

При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись 89, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно з 20 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 458 гривень судового збору.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

30.09.21