КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/8434/21

номер провадження: 22-ц/824/7634/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київської обласної прокуратури, Білоцерківської місцевої прокуратури, прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4, про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною позовною заявою, у якій просив:

визнати дії Головного управління Національної поліції в Київській області, Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київської обласної прокуратури, Білоцерківської місцевої прокуратури, прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 щодо збирання, зберігання, використання та поширення недостовірної інформації про ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_1 , реалізуючи злочинний намір з ОСОБА_2 на привласнення майна ОСОБА_3 шляхом обману уклав правочин від 05 травня 2015 року про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17 грудня 2014 року; що ОСОБА_1 є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №0000588; що ОСОБА_1 завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчому Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 , такими, що порушують особисті немайнові права, принижують та ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 ;

визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, що поширені Головним управлінням Національної поліції в Київській області, Білоцерківським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київською обласною прокуратурою, Білоцерківською місцевою прокуратурою, прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6, слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 , а саме те, що ОСОБА_1 , реалізуючи злочинний намір з ОСОБА_2 на привласнення майна ОСОБА_3 шляхом обману уклав правочин від 05 травня 2015 року про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17 грудня 2014 року; що ОСОБА_1 є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №0000588; що ОСОБА_1 завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчому Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.11-13).

20 березня 2021 року, тобто у строк, встановлений ухвалою судді, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.15-18).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.19-21).

Не погоджуючись з ухвалою судді першої інстанції від 26 березня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею місцевого суду не враховано, що під позовною вимогою немайнового характеру розуміється передбачена законом вимога про вчинення чи утримання від вчинення певних дій чи юридичних обов`язків, яка характеризується наявністю чітко сформульованої вимоги до визначеного суб`єкта, на якого вона поширюється. При цьому, предмети спору та, зокрема, їх кількість, у даному випадку, не мають процесуального значення, оскільки вони враховуються при визначенні/перевірці ціни позову саме за вимогами майнового характеру для обрахування судового збору. Тому вважає, що висновок суду про необхідність сплати позивачем суми судового збору за подання позову, виходячи із розрахунку за дванадцять позовних вимог немайнового характеру є помилковим, що суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі №717/2052/16-ц.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суддя першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області, Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київської обласної прокуратури, Білоцерківської місцевої прокуратури, прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4, про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою додано квитанцію №369060 від 03 березня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя першої інстанції виходив із того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не вказано місця проживання позивача та йому необхідно уточнити зміст позовних вимог і доплатити судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну позовну вимогу до кожного відповідача.

20 березня 2021 року, тобто у строк, встановлений в ухвалі судді, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив адресу місця свого проживання. Також позивач вказав, що залишення позову без руху з підстав необхідності уточнити зміст позовних вимог та доплатити судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну позовну вимогу до кожного відповідача, є помилковим, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а Закон України «Про судовий збір» не містить положень, якими передбачено, що ставка судового збору сплачується окремо за кожного відповідача відповідно до їх кількості.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суддя першої інстанції виходив із того, що згідно з ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року про залишення позову без руху позивач повинен доплатити судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну позовну вимогу до кожного відповідача. Однак позивач не виконав вимоги ухвали суду щодо сплати судового збору.

Суддя першої інстанції, посилаючись на необхідність позивачу доплатити судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну позовну вимогу до кожного відповідача, вважав, що правовий аналіз ст.ст.4, 6 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що вимоги немайнового характеру, заявлені до кількох відповідачів, оплачуються судовим збором з урахуванням як кількості таких вимог, так і кількості відповідачів, до яких заявлені ці вимоги. Тому суддя місцевого суду дійшов висновку, що позивачу необхідно було доплатити судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну вимогу до кожного відповідача у розмірі 9 080 грн 00 коп. або уточнити зміст позовних вимог відповідно до суми сплаченого судового збору.

Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Згідно з п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просив:

визнати дії Головного управління Національної поліції в Київській області, Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київської обласної прокуратури, Білоцерківської місцевої прокуратури, прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4, щодо збирання, зберігання, використання та поширення недостовірної інформації про ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_1 , реалізуючи злочинний намір з ОСОБА_2 на привласнення майна ОСОБА_3 шляхом обману уклав правочин від 05 травня 2015 року про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17 грудня 2014 року; що ОСОБА_1 є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №0000588; що ОСОБА_1 завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчому Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 , такими, що порушують особисті немайнові права, принижують та ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 ;

визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, що поширені Головним управлінням Національної поліції в Київській області, Білоцерківським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Київською обласною прокуратурою, Білоцерківською місцевою прокуратурою, прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6, слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 , а саме те, що ОСОБА_1 , реалізуючи злочинний намір з ОСОБА_2 на привласнення майна ОСОБА_3 шляхом обману уклав правочин від 05 травня 2015 року про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17 грудня 2014 року; що ОСОБА_1 є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №0000588; що ОСОБА_1 завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5, прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6, слідчому Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_4 .

Тобто, позивач заявив дві вимоги немайнового характеру до шести відповідачів.

Пунктом 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У разі подання позову одним позивачем до кількох відповідачів судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову (абз.3 ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду складала 1 816 грн 00 коп. ((2270 грн 00 коп.?0,4)?2).

Установлено, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 816 грн 00 коп., тобто, у повному обсязі.

Однак суддею першої інстанції не враховано, що наведені вище положення Закону України «Про судовий збір» не пов`язують сплату позивачем судового збору за пред`явлення однієї вимоги немайнового характеру із кількістю відповідачів, до яких така вимога пред`явлена та не передбачають, що ставка судового збору сплачується за позовну вимогу немайнового характеру до кожного відповідача окремо.

Враховуючи викладене, висновок судді першої інстанції про необхідність доплатити ОСОБА_1 судовий збір відповідно до кількості відповідачів за кожну вимогу до кожного відповідача є помилковим.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: