Справа № 661/1750/21
Провадження № 2/661/653/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді : Чирського Г.М.,

за участю : секретаря судового засідання Яковлєвої М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Нова Каховка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» («ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

21.04.2021 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №1376341 від 12.10.2019 року у розмірі 13860,00 грн та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 12.10.2019 року укладено кредитний договір №1376341. Згідно умов договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконала свого обов`язку, не повертає надані їй кредитні кошти та проценти у строки, передбачені договором, у зв`язку з чим за утворилася заборгованість в загальному розмірі 13860,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 3240,00 грн., суми заборгованості за пенею 4620,00 грн. До того ж, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11.03.2020 укладено договір факторингу №08042020, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1376341 від 12.10.2019 року у розмірі 13860,00 грн.

Ухвалою суду від 14.05.2021 позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просив справу розглядати за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав із зазначених підстав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, в поданій суду заяві просила справу розглядати за своєї відсутності, проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.10.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1376341 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у електронній формі. Відповідно до умов договору №1376341, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн (п. 1.1 договору) строком на 30 днів (п. 1.2 договору). Сторони погодили фіксовану ставку за користування позикою, а саме: знижена процентна ставка 0,90 % від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних) (п. 1.3 договору). Загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 127% від суми позики або 7620,00 грн та включає в себе проценти за користування позикою 27,00% від суми позики або 1620,00 грн (п. 1.4 договору).

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Таким чином ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором №1376341 від 12.10.2019 року виконало в повному обсязі, а саме : надало відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11.03.2020 року укладено Договір факторингу №08042020, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, казаних у Реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Враховуючи те, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість його звернення до суду.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання перед позивачем та заборгованість за кредитним договором становить 7620,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 1620,00 грн., що закріплено у п. 1.4. Кредитного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині заявленої суми стягнення відсотків суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно п. 1.2. Кредитного договору, позика надається строком на 30 днів.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 438/489/16-ц вказано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, зазначивши, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за погодженням сторін, умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку користування позикою. Вимог про застосування ст. 625 ЦК України позивачем в рамках даного спору не заявлено, у зв`язку з чим суд вирішує спір виключно в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності в силу ст. 13 ЦПК України.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 4620,00 грн, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою (штраф, пеня), яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Як визначено в п. п. 4.4., 4.5 договору, у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 72,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становлять 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність - в один рік, згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, відносно неустойки (штрафу, пені).

Вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами щодо певного основного зобов`язання. Додатковими вимогами є вимоги, що забезпечують або обумовлюють виконання основного зобов`язання, які встановлені законом або договором. У випадку, якщо неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується виконання зобов`язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки (штрафу, пені) фактично означає можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за один рік, за умови, якщо не сплив строк позовної давності щодо основної вимоги.

Крім того, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України та викладена у постановах від 11.03.2015 №6-16цс15, від 01.07.2015 №6-757цс15 та у постановах Верховного Суду від 08.08.2018 по справі №381/306/17, від 07.02.2018 по справі №751/5977/17.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 1376341 був укладений 12.10.2019 року. Право вимоги за вказаним договором ТОВ «АВЕНТУС Україна» набуло з 16.11.2019 року у відповідності до п. п. 4.4. Договору. Позивач же набув таке право за договором факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року у межах та обсязі, що і перший кредитор у відповідності до ст. ст. 514-516 ЦК України.

Відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашалася взагалі, при цьому, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 21.04.2021 року (згідно поштового штампу).

Таким чином, як встановлено вище, позивач звернувся до суду з вимогами до позичальника щодо стягнення заборгованості по основному боргу та відсоткам в межах строку позовної давності, передбаченому ст. 257 ЦК України.

Разом з тим, позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення пені, яка підлягає обрахунку та стягненню в межах 1 року (12 місяців), починаючи з 16.11.2019 року, який був на момент розгляду справи пропущений.

Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №1376341 від 12.10.2019 року в загальному розмірі 7620,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 1620,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України та дотримуючись принципу пропорційності розподілу процесуальних витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 1248,05 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 266, 273, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1376341 від 12.10.2019 року у розмірі 7620,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 1620,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1248,05 грн., а разом - на загальну суму 8868 грн. 05 коп. В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський