Справа 431/4092/21
Провадження № 2-о/431/1594/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Форощука О.В.,

за участю секретаря Риженкової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту постійного спільного проживання з померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання з померлою.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він є сином померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ. Родинні стосунки заявника та матері підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.10.1955 року, актовий запис №842. За життя вони проживали окремо, однак з вересня 2015 року ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю та вів спільне господарство. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

29.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за життя отримувала пенсію по втраті годувальника. 13.08.2021 заявник отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у виплаті недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , тому що не вистачає документів для підтвердження родинних відносин з померлою . Після смерті ОСОБА_2 заявник є спадкоємцем першої черги. Мати заявника потребувала нагляду, мала другу групу інвалідності безстроково. Заявник та ОСОБА_2 спільно проживали у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками, які видані на непідконтрольній території України. Встановлення факту спільного сумісного проживання потрібне заявнику для отримання пенсії, яка не була виплачена за життя ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, у заяві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив у якому заперечував проти задоволення заяви з тих підстав, що згідно електронної бази даних пенсіонерів померла ОСОБА_2 проживала у будинку АДРЕСА_1 , тоді як ОСОБА_1 згідно копії паспорта був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а згідно довідки тимчасово переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_3 , що спростовує факт сумісного проживання. Щодо наданих на тимчасово окупованій території заявникові довідок та актів про факт спільного сумісного проживання спільно з матір`ю, вважав їх недійсними та такими, що не створюють правових наслідків. Просив відмовити у задоволенні заяви та провести судове засідання без участі їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ Луганської області.

З копії довідки та акту про спільне проживання № 77 від 28.05.2021 року, виданою державною установою так званої Луганської народної республіки, ОСОБА_1 дійсно проживав разом з померлою ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 станом на 25.04.2021 року.

Суд приймає ці документи як докази виходячи із аналізу практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні.

Так, у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки вона законна та обґрунтована.

Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому право на оформлення спадщини.

В даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Заперечення відповідача - Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, суд до уваги не приймає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25.05.2021 року, померла ОСОБА_2 є матір`ю заявника з якою вони спільно проживали до моменту її смерті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10-11, 209, 212-215, 247, 256-257, 259, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту постійного спільного проживання з померлою - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 , спільно проживали разом із померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як матір та син з вересня 2015 року по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук