СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/1199/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

08 лютого 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Шокурова Ю.Л.

представника Відповідача - адвоката Гавріш Н.С.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібріум» про визнання недійним договору, стягнення коштів.

ІІ. Описова частина

У листопаді 2019 року Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Лібріум» про визнання недійсним Договору №001/19 від 01.02.2019, укладеного між ними, та стягнення сплачених за вказаним договором коштів в сумі 34450 гривень.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2019 було відкрито провадження у справі.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

Позивач вказує, що 01 лютого 2019 року між ним та Відповідачем було укладено Договір № 001/19 про надання послуг з працевлаштування, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «Лібріум» зобов`язувалося надати організаційні та інформаційно-консультаційні послуги по працевлаштуванню за кордоном.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість організаційних та інформаційно- консультаційних послуг за Договором (за дві вакансії) становить 1100 євро. Позивач оплачував вартість двох вакансій, так як мав намір на працевлаштування за кордоном разом зі своєю знайомою.

Зазначені кошти в розмірі 34450 грн були сплачені Відповідачеві відповідно до Квитанції до прибуткового ордеру № 003/19 від 01.02.2019.

Не зважаючи на взяті на себе зобов`язання Відповідач, як стверджує ОСОБА_1 , умов договору не виконав, у зв`язку з чим в травні 2019 року Позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України, який є органом ліцензування господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, з заявою про те, чи видавалась зазначена ліцензія Відповідачу - ТОВ «Лібріум».

Своєю відповіддю № 76/0/162-19/47 від 12.06.2019 Мінсоцполітики повідомило Позивачеві про те, що ТОВ «Лібріум» ліцензіатом не значиться.

Зазначена інформація доводить те, що Відповідач, не маючи відповідної ліцензії на посередництво у працевлаштуванні за кордоном, умисно вводячи в оману, уклало Договір №001/19 від 01.02.2019 про надання послуг з працевлаштування, чим порушило вимоги ст. 227 ЦК України.

У зв`язку з викладеним, враховуючи відсутність у Відповідача необхідної ліцензії, Позивач просить визнати Договір недійсним та стягнути з ТОВ «Лібріум» сплачені за договором кошти в сумі 34450 гривень.

04 лютого 2021 року до суду надійшов відзив Відповідача, в якому він зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лібріум» жодного дня не займалося працевлаштуванням за кордоном, не подавало документів для отримання відповідної ліцензії, не подавало реклами про те, що надає такі послуги та не робила відповідні повідомлення в своїх соціальних мережах. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, Відповідач надавав послуги саме з пошуку вакансій. В жодному пункті спірного договору не встановлено, що Відповідач бере на себе обов`язок надати послуги з працевлаштування. Відтак, будь-якої ліцензій на суто консультаційні послуги законом не вимагається, а тому підстав для визнання договору недійсним немає.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав.

Представник Відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

01 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лібріум» було укладено Договір № 001/19 про надання послуг з працевлаштування.

Відповідно до умов п.1.1 Договору, Відповідач зобов`язувався надати організаційні та інформаційно-консультаційні послуги по працевлаштуванню за кордоном.

Пунктом 2.1.1 Договору передбачено, що Відповідач надає інформацію про можливості та умови працевлаштування в державі Німеччина, правила приймання та звільнення працівників, права та обов`язки працівників та роботодавців (Додаток 1).

Відповідно до п. 2.1.5 Відповідач зобов`язаний поінформувати Позивача про основні умови працевлаштування (оформлення, проживання, заробітна плата), основні вимоги до оформлення контракту на роботу в Германії, можливі дати початку та закінчення роботи.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість організаційних та інформаційно- консультаційних послуг за Договором (за дві вакансії) становить 1100 євро. Зазначені кошти в розмірі 34 450 грн. були сплачені Відповідачеві відповідно до Квитанції до прибуткового ордеру № 003/19 від 01.02.2019.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» посередництво у працевлаштуванні за кордоном підлягає ліцензуванню.

В межах даної справи предметом доказування є те, чи підлягає ліцензуванню діяльність Відповідача, яка передбачена умовами Договору №001/19 від 01.02.2019.

Постановою КМУ від 16 грудня 2015 року № 1060 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном» визначено, що господарською діяльністю з посередництва у працевлаштуванні за кордоном є послуга, яка надається суб`єктами господарювання в межах укладених з іноземним суб`єктом (іноземними суб`єктами) господарювання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном з метою сприяння укладенню трудового договору (контракту наймання) відповідно до заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій), включаючи надання інформаційно-консультаційних послуг щодо можливостей працевлаштування, найменування та місцезнаходження роботодавця, інформації про умови праці.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном є наявність зовнішньоекономічного договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні, який укладений між українським та іноземним суб`єктами господарювання.

Зі змісту Договору №001/19 від 01.02.2019 не вбачається факту укладення між ТОВ «Лібріум» та іноземним суб`єктом господарювання будь-яких контрактів щодо посередництва у працевлаштуванні громадян України.

Зобов`язання Виконавця визначені у пункті 2.1 Договору, з якого вбачається, що ТОВ «Лібріум» надає лише інформаційні послуги щодо можливості та умов працевлаштування в Німеччині, правил та умов найму та звільнення працівників, прав та обов`язків робітників та роботодавців.

Таким чином, діяльність ТОВ «Лібріум», передбачена Договором №001/19 від 01.02.2019 не підпадає під ознаки господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, яка згідно з положеннями чинного законодавства підлягає ліцензуванню.

Відтак, заявлені ОСОБА_1 підстави позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, стягненню з Позивача на користь Відповідача підлягають судові витрати на правничу допомогу, понесені ТОВ «Лібріум», в розмірі 15100 гривень.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 227 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібріум» витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 15100 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», юридична адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, ;

Суддя: