Справа № 504/4297/19
Номер провадження 2/504/689/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Вінської Н.В.,

за участю секретаря: Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні суду в смт.Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається серед іншого з земельної ділянки загальною площею 0,061 га. Вказана земельна ділянка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №355211 від 30 червня 2005 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, але отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутній оригінал зазначеного державного акту. В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Щелакова К.В. заявою просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, на задоволені позову наполягала.

Представник Одеської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів.

У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2004 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №2436.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 у їх сукупності ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №355211 виданого 30 червня 2005 року ОСОБА_2 за життя належала земельна ділянка площею 0,061 га із цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер :01:002:0749.

ОСОБА_1 звернулась до Восьмої Одеської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на одну другу частину квартири під АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади з нарахованими відсотками після смерті матері. Проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю у неї правовстановлюючих документів.

Згідно спадкової справи №1474 майна ОСОБА_2 спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали заяву згідно до якої вони не претендують на спадщину звертатися до суду для оскарження своїх спадкових прав не будуть.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що матеріалами справи доведено, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у передбачений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна не має можливості через втрату оригіналу державного акту на право власності на землю серії ЯА №355211 від 30 червня 2005 року, зважаючи на відсутність заяв інших спадкоємців першої черги про прийняття ними спадщини після померлої, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів третіх осіб.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі , зокрема, спадкування.

Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа).

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 89, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,061 га, кадастровий номер :01:002:0749, передану для ведення садівництва, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Одеського району(колишній Комінтернівський) Одеської області ОС «Степове» Куліндоровського садового масиву вул. Двадцять шоста, діл. №2493 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Вінська Н. В.