Справа №464/6934/21
пр № 2-з/464/113/21
УХВАЛА

29 вересня 2021 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 до подання позовної заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №464/2054/16-ц, виданого Сихівським районним судом м. Львова 12.09.2016. Заяву обґрунтовано тим, що 01.02.2011 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.08.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»№ заборгованість за кредитним договором. Заявник вважає, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення відбулось з порушенням законодавства, а також неправомірно нараховано відсотки та штрафні санкції за кредитом. При цьому, стверджує, що заборгованість за рішенням суду сплачено в повному обсязі. У зв`язку з цим, виникла необхідність звернення до суду з вищевказаним позовом, який стосуватиметься правомірності виконавчого документа, на підставі якого застосовується стягнення з доходів заявника, та вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Оглянувши матеріали заяви та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 „Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із доданих до заяви про забезпечення позову матеріалів встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.08.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором та таке рішення набрало законної сили.

Крім цього, встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що заборгованість за кредитом нею сплачено в повному обсязі, а подальше нарахування відсотків та штрафних санкцій та стягнення з її доходів відбувається неправомірно. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Порядок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, врегульовано ст. 432 ЦПК України.

Так, відповідно до цієї норми ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином, питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, розглядається судом за заявою стягувача або боржника, а не шляхом звернення з позовом.

Крім цього, встановлено, що судове рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з АТ КБ «Приватбанк», набрало законної сили та звернуте до примусового виконання.

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 436 ЦПК України зупинення виконання судового рішення може бути здійснено судом касаційної інстанції до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, відсутні достатні підстави для висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

У зв`язку з цим, у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.09.2021.

Суддя Дулебко Н.І.