СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8866/20

пр. № 2/759/984/21

20 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

представника відповідача Вороніна Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Інфоресурс» (03057, м. Київ. Вул.О.Довженка, 3) про компенсацію моральної шкоди,

встановив:

29.05.2020 року ОСОБА_1 з урахуванням збільшених позовних вимог звернулася до суду з позовом до ДП «Інфоресурс» про стягнення моральнлї шкоди у розмірі 220 000,00 грн. та понесенні судові витрати у розмірі 4 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що протиправні дії відповідача, а саме порушення п.б ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 128 КЗпП України викликали страждання: фізичні, душевні та психічні. Можливості відновлення порушеного права і сталого способу життя і забезпечити себе в період протиправних дій відповідача позивач не мала жодної можливості, адже це єдине місце роботи і доходу. Через душевні, моральні хвилювання, погане харчування, стреси, через відсутність коштів, без жодних пояснень з боку роботодавця, ОСОБА_1 почала постійно хворіти, що підтверджується листами непрацездатності. Після тривалого, виснажливого та болючого лікування 03.05.2018р. вийшла на роботу та надала на підприємство документи, що підтверджували вагітність. Однак її було повідомлено, що 23.04.2018р. її звільнено з роботи у зв`язку з нез`явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 12.02.2019р., яке залишено без змін Постановою ВС від 22.01.2020р. визнано незаконним звільнення і позовні вимоги задоволено. 12.02.2019р. позивача поновлено на роботі з 24.04.2018р. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину. Вся вагітність проходила у неймовірних моральних стражданнях, адже їй довелося доводити незаконність свого звільнення, відвідувати судові засідання, замість того, щоб вести нормальний, усталений спосіб життя до якого вона звикла і мала право. Через незаконне звільнення за період з червня 2018р. по лютий 2019р. вона не отримала від ДП «Інфоресурс» жодних коштів. Найбільше страждань, переживань, тривог пов`язано з тим, що потрібно було жити, лікуватися та зберігати свою вагітність лише за соціальні виплати, як безробітній. Через хвилювання позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у Київському міському пологовому будинку № 3 в період з 15.06.2018р. по 04.07.2018р. Розмір відшкодування моральної шкоди визначила через характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних) - вони були дуже сильними, адже від цього залежало не просто здоров`я і самопочуття, а і життя та нормальний розвиток дитини, ця шкода тривала всю вагітність і після народження дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2020р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.03.2021р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у позові, оскільки вимоги є необгрунтованими. Надав до суду відзив в якому зазначив, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, що підтверджували факт заподіяння відповідачем позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. До позовної заяви додано лише докази, що підтверджують хворобу, однак жодних доказів, які б підтверджували, що хвороба виникла внаслідок здійснення відповідачем утримання із заробітної плати позивача зайво виплачених позивачеві сум внаслідок допущення лічильної помилки. Крім того, позивачем не надано обгрунтованого розрахунку суми, яку позивач просить стягнути.

Представником відповідача було подано відповідь на відзив в якому зазначено, що кожне порушення його прав з боку відповідача, спричиняло моральні страждання, переживання, зазначено, які утиски і обмеження доводилося мати через незаконні дії відповідача і відповідно здійснено їх матеріальну оцінку, яка дасть можливість відновити душевну рівновагу, спокій, забезпечити реабілітацію після завданих страждань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2019р. визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади заступника головного бухгалтера бухгалтерсько-економічного відділу ДП «Інфоресурс» відповідно до п. 5 ст. 40 КЗпП України, визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на посаді заступника головного бухгалтера бухгалтерсько-економічного відділу ДП «Інфоресурс» з 23.04.2018р. та стягнуто середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 03.05.2018р. по 12.02.2019р. в розмірі 53 767, 50 грн./а.с.31-33/.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.05.2019р. рішення суду від 12.02.2019р. змінено та визначено розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 в сумі 26 455, 75 грн., а в частині стягнення судового збору змінено. В іншій частині рішення суду залишено без змін/а.с.91-96/.

Постановою Верховного суду від 22.01.2020р. постанову Київського апеляційного суду від 13.05.2019р. в частині зміни суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору скасовано та залишено в силі в цій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2019р./а.с.97-107/.

Виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого відділення онкогематології вбачається, що ОСОБА_1 має онкологічне захворювання/а.с.28,45,46/.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті порушення її трудових прав. Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, надані докази, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 220 000,00 грн. завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача, слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В якості документів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано акт № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та квитанція про перерахування на користь ОСОБА_2 4 025,10 грн.

Також слід зазначити, що перерахунок було зроблено у 2018році тоді як позов подано до суду у травні 2020р.

Так, ВСУ у постанові №301/1894/17 від 17.10.2018 р. зазначив, що при стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом.

До справи позивачем не долучено ордера, копії посвідчення адвоката, який мав би надавати допомогу, а також договору укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , а тому у задоволенні вимоги про стягнення 4 000,00 витрат на правничу допомогу слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 908,00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. 237-1 КЗпП, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. 12-13, 77-81, 211, 228, 235, 258-259, 270-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інфоресурс» про компенсацію моральної шкоди - задовольнити частково .

Стягнути з ДП «Інфоресурс» (, м. Київ, вул.О.Довженка, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі грн.).

Стягнути з ДП «Інфоресурс» (, м. Київ, вул.О.Довженка, 3) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн.00 коп.).

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко