П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Мацола О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року про забезпечення позову, постановлену суддею Придачук О.А., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Кей-колект», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - АТ «УкрСибБанк» про визнання недійсним договору іпотеки,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ «Кей-колект», ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - АТ «УкрСибБанк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на нежитлову будівлю, бар, яка складається з 14 приміщень, загальною площею 151,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зупинити реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «СЕТАМ» приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. об`єкту: нежитлової будівлі, бару, загальною площею 151,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 444136) та заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. та ДП «СЕТАМ» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, ) продаж вказаного майна на електронних торгах та в інший спосіб.

В обґрунтування заяви вказує на те, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову може бути утрудненим виконання можливого рішення суду, а також протиправного позбавлення його права власності, ще до вирішення заявленого ним позову по суті.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нежитлову будівлю, бар, яка складається з 14 приміщень, загальною площею 151,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зупинено реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «СЕТАМ» приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. об`єкту: нежитлової будівлі, бару, загальною площею 151,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 444136), та заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. та ДП «СЕТАМ» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, ) продаж вказаного майна на електронних торгах та в інший спосіб.

ТзОВ «Кей-колект» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду від 19.10.2020 та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постановити окрему ухвалу про накладення на ОСОБА_2 штрафу за зловживання процесуальними правами. В обґрунтування скарги посилається на те, що вжиті заходи забезпечення позову є не співмірними. Також недопустимим є вжиття заходів забезпечення позову на стадії виконання рішення суду, що на думку апелянта є перешкодою кредиторам у реалізації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі "Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" від 07 липня 1989 року N 11681/85).

За правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, учасники справи повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.

До судового розгляду справа призначалась неодноразово: 13.01.21р., 22.03.21р., 02.06.21р., 12.07.21р. і 27.09.21 року.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 128 ЦПК України неодноразово надсилав судові повістки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про виклик у судові засідання, однак позивач і відповідач інколи подавали заяви про відкладення розгляду справи. Такі дії сторін слід розцінювати як недобросовісне користування процесуальними правами, що зумовлює необґрунтоване затягування судового процесу. Зазначені дії порушують право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Наведені обставини у сукупності дають колегії суддів підставу для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду та заяв від них суд не отримав. Таким чином, неявка зазначених сторін в судове засідання не перешкоджає апеляційному суду розглянути справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, і обґрунтованою є наявність загрози невиконання або утрудненого виконання майбутнього рішення суду за позовом про визнання договору іпотеки недійсним, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Однак з даними висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, за змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

А у відповідності до п.2 цієї ж Постанови Пленуму недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції належним чином не з`ясував чи дійсно між сторонами виник спір та чи не спрямована відповідна позовна заява на зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили і по якому приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. проводиться реалізація майна, шляхом продажу такого на прилюдних торгах.

За загальними правилами передбаченими пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладенням арешту на нерухоме майно та забороною вчинення дій щодо предмету спору.

А пунктами 5, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом: зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

На примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 59803553 з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2015 року в справі № 308/14059/14-ц.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 подав позов про визнання права власності на об`єкт нежитлової будівлі, бару, загальною площею 151,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і про зняття з нього арешту. Також відсутні докази того, що ОСОБА_1 оскаржує у судовому порядку виконавчий лист виданий на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2015 року в справі № 308/14059/14-ц. Зазначене свідчить про те, що задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, фактично зупинив виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2015 року в справі № 308/14059/14-ц яке набрало законної сили, що є неприпустимо.

Згідно, ч. 11 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, фактично мають наслідком відкладення, зупинення чи інше втручання у проведення прилюдних торгів, які проводяться від імені держави, то вжиття таких заходів забезпечення позову є недопустимим в силу імперативних приписів ч. 11 ст. 150 ЦПК України.

Відтак, апеляційний суд вважає, що судом вжито недопустимі заходи забезпечення позову, а також те, що заявлені заходи забезпечення позову фактично зупиняють виконання судового рішення, чим порушуються права стягувача і для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову немає достатніх правових підстав, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової постанови, якою в задоволенні заяви слід відмовити.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 149, 150, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року про забезпечення позову, скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: