справа № 752/9958/19 головуючий у суді І інстанції Мазур Ю.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Наш дім» про визнання права на приватизацію, здійснення приватизації та видачу свідоцтва про право власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зобов`язати відповідача, на балансі та в оперативному управлінні якого знаходиться житловий будинок, який має статус гуртожитку та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право ОСОБА_1 на приватизацію житла, здійснити приватизацію квартири НОМЕР_1 зазначеного вище будинку та видати свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_3 , встановити строк видачі свідоцтва терміном десять днів з моменту набрання законної сили рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на законних підставах проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 . Позивачем було надано відповідачу документи для приватизації вказаної квартири, проте, йому було відмовлено із посиланням на те, що приватизація можлива лише після завершення процедури санації. ОСОБА_1 вказує на те, що він не має заборгованості перед ДП «Наш дім» та іншими надавачами комунальних послуг.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в будинку на даний час приватизовано 68 квартир. Були видані розпорядження керівника органу приватизації ДП «Наш дім», на підставі яких здійснена реєстрація права власності. Приватизація квартир та реєстрація були визнані законними. На даний час орган приватизації є діючим, не припинений та не скасований. Його розпорядження щодо приватизації чинні. Орган приватизації та адміністрація відповідача мають необмежене право здійснювати повноваження, визначені Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна». Зазначене відповідачем не оспорюється. Позивач здійснив усі платежі та не має заборгованості за комунальні послуги та за утримання будинку та прибудинкової території.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Наш дім» вказує на те, що неможливо зобов`язати відповідача здійснити приватизацію та видати свідоцтва про право власності на житло, оскільки передумовою даному процесу є передання його у комунальну власність. На даний час платоспроможність відповідача була відновлена, що виключає необхідність передання державного житлового фонду у комунальну власність. Позивач не зазначає та не надає жодних доказів на підтвердження того, що відповідач не визнає його право на приватизацію. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створені органи приватизації. У ДП «Наш дім» орган приватизації не створено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі ордера № 008556 серії Б, виданого 13 липня 2007 року на підставі розпорядження Печерської районної державної адміністрації від 11 липня 2007 року № 766, на право зайняття житлового приміщення жилою площею 8,7 кв.м., яке складається з 1-ї кімнати в будинку АДРЕСА_1 вселені ОСОБА_2 з сім`єю з 2 осіб. В примітках вказано, що ордер дійсний для заселення в надане жиле приміщення.

Згідно ордеру ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно витягу з протоколу № 26 від 21 травня 2008 року спільного засідання адміністрації ДП «Наш дім» та профспілки ВАТ «Київський завод «Радар» переведено особовий рахунок на ОСОБА_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

У листі ДП «Наш дім» № 16 від 06 лютого 2019 року зазначено, що відповідно до наказу Міністерства промислової політики України № 443 від 28 грудня 1999 року «Про створення державного підприємства «Наш дім» на базі рухомого та нерухомого майна відокремленого підрозділу Київського Заводу «Радар», було створено ДП «Наш дім». Органом управління будинку 56/66 корп. «А» на вул. Набережно-Корчуватська є Міністерство промислової політики України (а.с.20).

Згідно акту приймання-передачі житлових будинків з балансу Заводу «Радар» на баланс ДП «Наш дім» передано гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 .

У статті 4 Статуту ДП «Наш дім» визначено, що до статутного капіталу підприємства входять основні фонди. Таким чином, гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , включено до статутного капіталу підприємства та закріплено за ним на праві повного господарського відання.

Згідно довідки ДП «Наш дім» від січня 2019 року ОСОБА_1 не має заборгованості по оплаті за утримання будинків та прибудинкової території, електроенергії з січня 2016 року по січень 2019 року (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не зазначає та не надає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач не визнає його право на приватизацію. У межах обраного позивачем способу захисту його права на приватизацію жилого приміщення, суд не встановив факту порушення прав позивача протиправними діями відповідача. Передумовою зобов`язання відповідача здійснити приватизацію та видати свідоцтво про право власності на житло позивачу, є передання житла в комунальну власність.

Апеляційний суд погоджується по суті з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Згідно із статтею 2 вказаного Закону громадяни можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Порядок приватизації майна встановлений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, процедура приватизації має бути здійснена у чіткій відповідності з вимогами законодавства.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

У підпункті «а» пункту 7 частини першої статті 5 Закону зазначено, що приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Статтею 4 Закону передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно з пунктом 18 цього ж Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що на даний час неможливо у добровільному порядку визнати його право на приватизацію квартири та отримати свідоцтво у зв`язку з відмовою відповідача визнати право ОСОБА_1 на приватизацію, здійснити приватизацію та видати свідоцтво про право власності на житло.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не має власного житла та що він не використав своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з положень зазначеної норми, підставою для звернення позивача з позовом до суду є порушені, невизнані або оспорювані його права, свободи чи законні інтереси будь-якою іншою особою.

З обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, судом встановлено, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у приватизації у зв`язку з тим, що приватизація можлива лише після завершення процедури санації, про що було зазначено у протоколі комітету кредиторів № 19 від 25 вересня 2018 року.

Отже, право позивача на приватизацію спірного приміщення у гуртожитку жодним чином не оспорюється.

ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача визнати його право на приватизацію, проте, таке його право не порушене, оскільки визнається відповідачем. ДП «Наш Дім» не приймав рішення щодо відмови позивачу у приватизації квартири з підстав, що позивач не має права на приватизацію.

Крім того, у силу вимог ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (п.1, 4, 5 ч. 1) забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів:

всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад;

передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом;

гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд;

Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває на балансі ДП «Наш Дім» та у власність територіальної громади не переданий.

В той же час, ОСОБА_1 , з метою захисту свого права на приватизацію займаного ним житла, не заявляв вимог про зобов`язання відповідача передати гуртожиток, в якому розташована квартира НОМЕР_1 , у власність територіальної громади.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції по суті відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.