Єдиний унікальний номер 741/196/21
Провадження № 2/741/292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 31 серпня 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року вони (позивачі) були членами даного колгоспного двору, їм фактично належало по 1/5 частині зазначеного житлового будинку. Вони (позивачі) зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в реєстрації.

Позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, по 1/5 частині за кожним.

У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, позивачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі.

У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника, справу розглянути за наявними у ній документами.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Калинівської сільської ради № 16 від 15 січня 2019 року (а.с. 9).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин позивачам належить по 1/5 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належні їм частини зазначеного житлового будинку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в зв`язку з тим, що державний реєстратор Носівської міської ради не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 19-11/3608 від 16 грудня 2021 року (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 18-22).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,2 кв. м, житловою площею 27,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,2 кв. м, житловою площею 27,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв