СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/369/21
Провадження №2/547/215/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Вареник К.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду про визнання за нею у порядку спадкування права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційною вартістю 24909,00 грн.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 21.05.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 2).

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач Оболонська сільська рада просила розглянути справу без участі свого представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 68).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 (а.с. 7) - ОСОБА_3 , який проживав в с. Дем`янівка Кременчуцького (колишній Семенівський) району Полтавської області (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав батькові позивачки на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.03.1980 року, але не був зареєстрований в Лубенському МБТІ.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 1980 року ОСОБА_3 придбав вказаний житловий будинок (а.с. 10).

Відповідно до листа державного реєстратора Відділу державної реєстрації Хорольської міської ради Полтавської області Данилейко А.І. позивачу відмовлено в державній реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 20.03.1980 року не посвідчено належним чином, як того вимагало чинне на момент укладення законодавство (а.с. 12).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 замовником вказано позивачку ОСОБА_1 . Житловий будинок в КП Лубенське МБТІ не зареєстрований. Згідно довідки-характеристики вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями вартість становить 24909,00 грн (а.с. 12, 13).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 12.06.2013 приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області (а.с. 9).

В листопаді 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу з метою оформлення житлового будинку АДРЕСА_1 в якості спадкового майна, але їй було відмовлено в оформленні спадкових справ у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 27).

Відповідно до ст. 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, згідно яких є неприпустимим позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК).

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, позивач по справі, не маючи інших можливостей набути своє законне право, з огляду на ст.4 ЦПК України, і звернулася до суду за захистом свого права та законного інтересу.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК У країни, незалежно від часу прийняття вона надежить спадкожмцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов6язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності(ст. 392 ЦК України).

Враховуючи вище зазначене, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 200, 209, 223, 258, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (позначений в технічному паспорті літерою "А-1"), загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., інвентаризаційною вартістю 24909,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Оболонська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Оболонь, вул. Позена, 1/2; .

Суддя Л.М. Самойленко