Справа № 932/1924/21
Провадження №2/200/493/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді Цитульського В.І.

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Юрченко І.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, який в подальшому було уточнено та замінено неналежного відповідача на належного АТ КБ «Приватбанк» та позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги тим, що арешт на його майно накладено постановою Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (). У свою чергу, вказану постанову було винесено в рамках виконавчого провадження, що відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі заочного рішення від 27.02.2015 року по справі №200/1288/15-ц, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 57569,16 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 7498,40 грн.; сума заборгованості за відсотками - 46853,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2717,58 грн., судовий збір в сумі - 575,69 грн., а всього - 58 144 грн. 85 коп. Останньому видано виконавчий лист. Однак, після відкриття виконавчого провадження та накладення спірного арешту, заочне рішення суду від 27.05.2015 було скасоване рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017. Таким чином, відсутня першорядна правова підстава існування спірного арешту а саме рішення суду, за яким Позивача визнано боржником. А оскільки арешт майна Позивача встановлений на невизначений строк то існування такого арешту порушує його фундаментальні права, як власника такого майна, а тому спірний арешт підлягає скасуванню.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Юрченко І.О. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, пояснивши суду, що арешт на майно позивача накладено всупереч чинному законодавству, що порушує не тільки права позивача.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, причини не явки не повідомили.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження № 48523454, що відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі заочного рішення від 27.02.2015 року по справі №200/1288/15-ц, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 57569,16 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 7498,40 грн.; сума заборгованості за відсотками - 46853,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2717,58 грн., судовий збір в сумі - 575,69 грн., а всього - 58 144 грн. 85 коп.

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ №48523454 від 20.08.2015 на все нерухоме майно боржника - позивача по справі накладений арешт.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що 29 жовтня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 11.05.2021 до відділу ДВС не надходило жодних документів про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, про зняття арешту з майна боржника, у зв`язку із чим відсутні підстави для відновлення виконавчого провадження та зняття арешту з майна.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та просить суд зняти арешт з майна, яке належить йому, накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку із цим боржник не може пред`явити такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Положеннями ч.2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач у справі ОСОБА_1 є боржником виконавчого провадження, в рамках якого він просить зняти арешт з майна, тобто стороною виконавчого провадження, така справа не може розглядатися за правилами позовного провадження в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України в редакції, діючій на час розгляду справи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розділ VII ЦПК України регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим, провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255,353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління у Дніпропетровській області про зняття арешту з майназакрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що закриття провадження у справі позбавляє його права на повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 13.09.2021.

Головуючий суддя В.І, Цитульський