Ухвала

Іменем України

01 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 758/545/17

провадження № 61-12725ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», подану представником Науменком Миколою Петровичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» (далі - ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс») звернулося до Київського апеляційного суду з заявою, у якій просило переглянути постанову Київськогоапеляційного суду від 02 березня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року відмовлено; постанову Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року залишено без змін.

29 липня 2021 року представник ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» - адвокат Науменко М. П. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року касаційну скаргу було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Вказаний строк продовжувався ухвалою від 31 серпня 2021 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 31 серпня 2021 року заявником надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції.

Вимоги касаційної скарги у новій редакції заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, зазначає, що ухвала Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року підлягає скасуванню з наступних підстав:

- представництво прокурором інтересів держави у суді носить допоміжний характер, оскільки основну роль у цьому процесі мають відігравати органи державної влади чи органи місцевого самоврядування;

- Міністерство освіти і науки України та Національний авіаційний університет не ліквідовані, але від процесу відсторонились, документів на право власності чи повного господарського відання, оперативного управління до суду не надавали;

- Київський апеляційний суд постановою від 02 березня 2021 року, задовольняючи апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва на користь Міністерства освіти і науки України, не зазначив, на якому праві належала нерухомість;

- Київський апеляційний суд, відмовляючи у позові 30 червня 2021 року, не виконав вимоги Верховного Суду від 17 червня 2020 року - при новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо (статті 48, 76, 423 ЦПК України);

- при віндикаційному позові володіючий невласник майна має бути судом встановлений як відповідач по справі і докази повинні відповідати вимогам статті 76 ЦПК України;

- порушено права на захист ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», а саме: жодного клопотання про витребування доказів Київський апеляційний суд не задовольнив, чим порушив основний принцип цивільного судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Крім того, заявник вказав, що в порушення вимог статей 263-265 ЦПК України статті 388 ЦК України Київським апеляційним судом не досліджено питання щодо добросовісності набуття спірного майна ОСОБА_1 .

Представник ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» зазначав, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідача у даній справі ОСОБА_1 де-юре і де-факто не існує, суди попередніх інстанцій не встановлювали особу відповідача згідно з нормами ЦПК України. Також заявник долучив до касаційної скарги відповідь на адвокатський запит з Державної міграційної служби України від 30 липня 2021 року № 6.1-6215/1-21 стосовно того, що відповідача ОСОБА_1 у даній справі де-юре і де-факто не існує.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову Київськоїмісцевої прокуратури№ 7 в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора м.Києва С. Репецького задоволено частково, рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Національного авіаційного університету задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва С. Репецького.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року скасовано і постановлено нове, яким витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Міністерства освіти і науки України об`єкти нерухомості - нежитлову будівлю (літ. А), загальною площею 964,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00), та нежитлову будівлю (літ. А), загальною площею 1 076, 96 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00).

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури витрати зі сплати судового збору, які складаються з: судового збору за подачу позовної заяви у сумі 186 018, 67 грн; судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 279 028, 01 грн; за подачу касаційної скарги у розмірі 372 037, 34 грн, а всього разом 837 084, 02 грн.

Київським апеляційним судом встановлено, що на час пред'явлення позову та розгляду справи в суді апеляційної інстанції право власності на спірне майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом Мазуренком С. В. на підставі договорів купівлі-продажу майна від 26 вересня 2016 року проведено реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за адресами : АДРЕСА_1 , загальною площею 964, 9 кв. м та АДРЕСА_2 , загальною площею 1 076, 96 кв. м, оформлені записами про право власності №№ 16594040 та 16594514 відповідно, за ОСОБА_1 , документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 27 січня 1997 року Красногвардійським РВУ МВС України в Дніпропетровській області.

Власник майна з дотриманням вимог статей 378 та 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту прав власника.

Указана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18).

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що доводи представника заявника щодо підробленого паспорта на ім'я ОСОБА_1 не спростовують незаконність вибуття спірного майна з державної власності та реєстрації його за відповідачем, а тому не є нововиявленою обставиною у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки не спростовує факти, покладені в основу судового рішення, що переглядається.

Крім того, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що представнику заявника про обставини, які він називає нововиявленими, було відомо ще в 2017 році, оскільки першим заступником керівника Київської міської прокуратури 29 червня 2021 року було надано суду відзив із долученими до нього документами, у якому він зазначав, що у провадженні інших судів також знаходяться справи відносно ОСОБА_1 , що ще 12 травня 2017 року директор ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» повідомляв, що в рамках кримінального провадження слідством було встановлено, що паспорт на ім'я ОСОБА_1 підроблений, а також про відсутність такої особи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Встановивши, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Паралакс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявникапро зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», подану представником Науменком Миколою Петровичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паралакс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко