Ухвала

Іменем України

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 316/638/20

провадження № 61-14782ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Камисовим Андрієм Яковичем, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2021 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року позов ТОВ «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Енергодар» заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком, за період з 01 серпня 2018 року по 01 травня 2019 року, в сумі 3 590,96 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для виконання встановлених недоліків, а саме виконання вимог з оформлення скарги та для сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на виконання недоліків встановлених ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 травня 2021 року в частині сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Камисова А. Я., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2021 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повертаючи апеляційну скаргу дійшов помилкового висновку про невиконання вимог ухвали від 26 травня 2021 року, оскільки позивач звільнений від слати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Також вказував, що апеляційний суд не вірно застосував ставку судового збору та розрахував його.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини перша статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За правилом пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 26 травня 2021 року встановив, що ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги не сплатив судовий збір та не виконав вимоги процесуального закону щодо оформлення скарги, тому залишив його апеляційну скаргу без руху і надав скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У вказаній ухвалі суд роз`яснив заявнику, що споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів з посиланням на висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18), який вірно застосовано судом апеляційної інстанції.

Також, зазначеною ухвалою, скаржнику роз`яснено в повному обсязі спосіб виконання зазначених в ній недоліків та наслідки її невиконання.

В подальшому, ОСОБА_1 вимоги ухвали в частині оформлення апеляційної скарги виконав, але в частині сплати судового збору висловив свою незгоду із ухвалою від 26 травня 2021 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на виконання недоліків встановлених ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 травня 2021 року в частині сплати судового збору.

При цьому, в ухвалі суду апеляційної інстанції від 18 червня 2021 року суд детально роз`яснив про те, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору, як споживач у даному випадку з посиланням на інші висновки викладені в постановах Верховного Суду: від 24 травня 2021 року в справі № 361/1219/16 та від 10 лютого 2021 року в справі № 146/1166/18.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, копію ухвали суду від 18 червня 2021 року отримано ОСОБА_1 02 липня 2021 року, а його представником ОСОБА_2 03 липня 2021 року.

Проте, вимоги вказаної ухали заявником так і не було виконано.

Отже, Запорізький апеляційний суд в ухвалі від 23 липня 2021 року дійшов вірного висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 неподаною та її повернення заявнику.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не вірно застосував ставку судового збору та розрахував його, колегія суддів відхиляє з огляду на таке

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки, з позовною заявою до суду звернулася юридична особа ТОВ «Місто для людей Енергодар», тому для розрахунку судового збору має бути використана ставка для юридичних осіб, а не фізичних осіб, як зазначає заявник.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Камисовим Андрієм Яковичем, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2021 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун