Провадження № 2/760/875/21
Справа № 760/9160/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

представника позивача - Руденко К.В. (довіреність від 17.06.2020);

представника відповідача - ОСОБА_3 (ордер від 15.10.2020);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» /далі - ТОВ «ФК «Фінанс Інновація»/ (; адреса: 03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520) до ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позов та його обґрунтування (а.с. 4-6)

14.04.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 21.02.2019 у розмірі 11 850,00 грн, яка складається з: 3 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 8 850,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; судові витрати у розмірі 2 102,00 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, зокрема, наступне:

«Відповідно до укладеного договору № -2 від 21.02.2019 року (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (кредитодавець) (далі по тексту - Відповідач, Товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) (далі - Позивач), Позивач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 2,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до 4.2. ст. З Закону України «Про споживче кредитування», дія даного закону не поширюється на:

-договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця;

-кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі по тексту - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.com.ua/uk/about.

При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі по тексу - ЦК України). Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір,умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено порядок укладення електронного договору.

У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону, Відповідач зареєструвався на веб-сайті Позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор 886486 направлявся Відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_3 21 лютого 2019 року о 14 год. 52 хв. 40 сек., який вказувався при реєстрації.

Кредитний договір був підписаний Відповідачем 21 лютого 2019 року о 14 год 53 хв 09 сек шляхом введення одноразового ідентифікатора 886486 в особистому кабінеті на веб-сайті Позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua.

Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 21 лютого 2019 року о 14 год 53 хв на її платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком №133182093 від 21.02.2019 року (додається) за допомогою міжнародної платіжної системи MASTERCARD.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

18.02.2020 року, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/18332/19, встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, Позивач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, зі сплатою-відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та/ 2,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Таким чином, Солом`янським районним судом м. Києва, у Рішенні по справі № 760/18332/19 від 18.02.2020 року встановлені обставини, щодо укладення Відповідачем Кредитного договору, отримання кредиту. Вказані обставини не потребують доказування з сторони Позивача.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме 21.02.2019 року надав Відповідачу кредит у розмірі 3 000 гривень 00 копійок, шляхом перерахування на платіжну картку № № НОМЕР_2 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розміри 1,5% від суми кредиту за кожен день користування.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів.

Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Слід зазначити, що процентна ставка за користуванням кредитними коштами вказана в п. 1.2 та 3.3. Кредитного договору не змінювалась Позивачем в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідач не повернув своєчасно Позивачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості (додається).

Таким чином, в порушення умов Кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним Кредитним договором, Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Кредитного договору.

Позивач 13.12.2019 року надіслав Відповідачу претензію (трек номер рекомендованого листа в системі ПАТ «Укрпошта» 930) з вимогою повернути кредит у розмірі 3000 тисячі грн. 00 коп. та нараховані відсотки у розмірі 8850 грн. 00 коп.. (загальна сума заборгованості за кредитом 11850 грн. 00 коп.), яку Відповідач отримав 13.01.2020 року.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором Відповідач має заборгованість за кредитом за період з 21.02.2019 року по 01.07.2019 року у розмірі 11850 гривень 00 коп., яка складається:

3000 грн. 00 коп.- заборгованість за кредитом;

1350 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом (з 21.02.2019 року по 23.03.2019 року);

7500 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування (з 24.03.2019 року по 01.07.2019 року).

Нарахування процентів по Кредитному договору було зупинено 01.07.2019 року

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав Позивача».

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С (а.с. 1).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.06.2020 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 33-34).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 51 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (а.с. 55).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. (а.с. 56).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.02.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження новим складом суду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.03.2021 (а.с. 60-62).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.03.2021 розгляд справи було відкладено на 13.05.2021 з метою надання часу представнику відповідача викласти заявлене у судовому засіданні усне клопотання про закриття провадження у справі (у зв`язку з її непідсудністю Солом`янському районному суду міста Києва) у письмовій формі, та надання можливості позивачу надати свої міркування з цього питання (а.с. 74-76).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.05.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено, розгляд справи було відкладено на 03.06.2021 (а.с. 82- 85).

Присутнім у судових засіданнях представникам оголошувався склад суду та роз`яснювалось право на відвід. Відводів складу суду не заявлено.

Відзив та його обґрунтування (а.с. 42-46)

15.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідав проти доводів та вимог позивача заперечує, вважаючи їх безпідставними.

В обґрунтування відзиву зазначається, зокрема наступне:

«У позові позивача вказано, що перед укладенням спірного Кредитного договору, Відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування та надав згоду на його укладення шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, Відповідач зазначає суду, що у нього відступній цифровий підпис, яким відповідно до чинного законодавства передбачено можливість підписання документів, задля надання електронним документів статуту оригіналу. Крім того, Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивач не вказує варіант накладення електронного підпису, яким підписано документ, та не надає жодних доказів на підтвердження накладення такого «електронного підпису», а надає лише копію кредитного договору, жодним чином не підписаного Відповідачем.

Позивачем оформлено заявку на отримання кредитних коштів через мережу Інтернет. При цьому варто вказати на те, що під час укладання кредитного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» не повідомило позивача належним чином про реальну вартість та подорожчання кредиту, так само як і не ознайомило з іншими істотними умовами надання та обслуговування кредитів (права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання/неналежне виконання договору, порядок та черговість погашення кредиту тощо).

Оскільки ні графіку погашення кредиту, ні інших документів, в яких містилась би інформація про порядок та черговість зарахування коштів на погашення кредиту позивачу надано не було, про непропорційно велику суму компенсації їй стало відомо лише під час отримання телефонних дзвінків з вимогою про погашення суми кредиту.

За таких обставин, підстав стверджувати, що до вказаного часу, зокрема і з моменту укладення кредитного договору, Відповідач міг достеменно встановити, що розмір відсотків буде непропорційно великим, немає, оскільки розмір відсотків прив`язується до суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань.

Окрім того, якщо б відповідач був належним чином проінформованим про те, що у разі невиконання зобов`язань сума відшкодування буде в два і більше рази перевищувати початкову ціну кредиту, він не уклав би зазначений договір.

Таким чином, умови кредитного договору щодо встановлення процентної ставки в розмірі 1,5% в день від суми Кредиту (п. 1.2., п. 2.4.3.) та підвищеної ставки процентів в розмірі 2,5% в день від суми Кредиту (п.3.3.) - є несправедливими, адже позивач вважав, що бере грошові кошти з процентною ставкою 1,5% на місяць, а не на день.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Частина 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Частина 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також передбачає, положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Крім того, відповідно до судової практики, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 444/9519/12 від 28.03.2018 р., за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Тобто, враховуючи, що строк кредиту спірного Кредитного договору визначений п. 1.3 Кредитного договору та складає 30 днів та позивальник (відповідач) мав повернути кредит 20 лютого 2019 року, то відповідач стверджує, що строк дії спірного кредитного договору закінчився. При цьому, пролонгації/автоматичного продовження терміну дії спірного кредитного договору не було, про що може свідчити також відсутність будь-яких повідомлень про продовження терміну дії договору; відсутності нового графіку платежів з урахуванням відповідної пролонгації тощо.

Таким чином, беручи до уваги, що строк кредитування було чітко встановлено умовами кредитного договору (До 20.03.2019р.), то передбачені п. 1.4 Договору 2% за користування кредитом могли бути нараховані лише протягом 30 днів (в межах строку кредиту) та могли становити лише 60 %.

Водночас, позивачем неправомірно зазначено в п.1.4 та п.1.6 Кредитного договору про вартість річної відсоткової ставки у розмірі 720%.

Окрім цього, Позивачем не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів на картку Відповідача».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

21.02.2019 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № -2 (а.с. 8-9), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 2,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Так, згідно з п. 1.1 вказаного договору Товариство надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 3000.0 гривень (три тисячі гривень 00 копійок) (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі.

У п. 1.2 сторони погодили наступну процентну ставку за користування Кредитом -1.5% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору.

За змістом п. 1.3 строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у Кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання Кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.4.3 договору у випадку подальшої зміни Терміну платежу (оформлення продовження), позичальник зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за користування Кредитом у розмірі 1.5% в день від суми Кредиту (згідно Правил), починаючи з першого дня продовження на період строку її дії. При цьому Сторони визнають, що така зміна Процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженою умовою даного пункту Договору;

У п. 3.3. договору вказано, що у випадку порушення строків Звернення Кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахувань.: пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству плату за користування Кредитом підвищеною ставкою - 2.5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредит понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору.

Інформаційно-технічна система на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua побудована таким чином, що клієнт: без ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту не може продовжите реєстрацію для оформлення кредиту; перед підписанням кредитного договору ознайомлюється з умовами кредитного договору, умовами кредитування, графіком розрахунків, інформацією про сукупну вартість кредиту; ознайомлюється з чітким, зрозумілим та конкретним графіком погашення кредиту (одним платежем в кінці строку кредитного договору).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 760/18332/19 (провадження № 2/760/86/20) у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про визнання вказаного кредитного договору недійсним частково та його розірвання, - відмовлено (а.с. 11-12).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини перша та третя статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вбачається, що кредитний договір між сторонами у даній справі укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

З умов кредитного договору № -2 від 21.02.2019 вбачається, що з дня отримання кредиту, позичальник має перед позивачем заборгованість, на яку нараховуються відсотки у розмірі 1,5 % на день (п. 1.2 договору).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Разом з тим, згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (а.с. 103), загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики від 21.02.2019 становить 11 850 грн, яка складається: 3 000,00 грн - основна заборгованість за договором позики, 1 350,00 грн - заборгованість по несплаченим процентам, а також 7 500,00 грн - заборгованість по несплаченим процентам згідно з п. 3.3. договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що визначений у п. 3.3. кредитного договору розмір відсотків не може бути врахований оскільки відповідний розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

При цьому, суд враховує, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідні правові висновки щодо застосування вищезазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу та процентів, передбачених п. 1.2 договору.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 777,74 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (37% від 2 102,00 грн).

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (; адреса: 03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520) 3 000,00 грн (три тисячі гривень) заборгованості за кредитом, 1 350,00 грн (одна тисяча триста п`ятдесят гривень) заборгованості по процентам за користування кредитом та 777,74 грн (сімсот сімдесят сім гривень сімдесят чотири копійки) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич