1Справа № 335/8169/21 2/335/2649/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Чернухи В.Е., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Івашкова Сергія Олеговича, до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Івашкова С.О., звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6251, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів в сумі 18 029,92 грн. за кредитним договором № 102962327 від 29.12.2012, а також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинила виконавчий напис №6251, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форум» заборгованість в сумі 18 029,92 грн. за кредитним договором № 102962327 від 29.12.2012.

02.07.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрила виконавче провадження ВП № 65961843.

Позивач вказує, що вказаний виконавчий напис є незаконним, та не підлягає виконанню.

Так, 28.12.2012 позивач подав до АТ «Русский стандарт» заяву № 102962327 про отримання кредиту для купівлі товару, однак вказаний кредит він не отримав, оскільки товар задля купівлі якого він бажав отримати кредит закінчився, у зв`язку із чим 29.12.2012 він підписав заяву про закриття рахунку, у зв`язку із неможливістю укласти відповідний договір купівлі-продажу, що свідчить про те, що позивач взагалі не отримував грошових коштів.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено без врахування строків позовної давності, сплив яких відбувся у червні 2017 року, що свідчить про те, що виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив графік погашення кредиту, а також процедуру заміни кредитора.

Окрім іншого, позивач не отримував вимоги про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку із чим не міг подати своїх заперечень щодо заборгованості, що також свідчить про те, що заборгованість не є безспірною.

У заяві № 102962327 від 28.12.2012 зазначено, що позивач повинен був отримати за кредитним договором кошти в розмірі 2247 грн., а у виконавчому написі зазначено суму боргу у розмірі 11 850, 94 грн., що також свідчить про існування спору.

Ухвалою судді від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Вирішено провести перше судове засідання у цій справі 27.09.2021.

Цією ж ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. копію нотаріальної справи за вчиненим нею виконавчим написом № 6251 від 04.06.2021, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Банк Форвард» стягнуто суму заборгованості у розмірі 18 029,92 грн, в термін до 27.09.2021.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в даній справі, в якій просив зупинити стягнення за виконавчим написом.

Ухвалою судді від 02.08.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65961848, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., на підставі виконавчого напису, вчиненого 04.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», заборгованості у розмірі 18 029,92 грн., до розгляду справи по суті.

09.09.2021 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надійшли витребувані судом документи.

Інших заяв по суті справи не надходило, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній доказ у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 6251, яким з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк форвард» звернуто стягнення за кредитним договором №102962327 від 29.12.2012, укладеним між ним та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард», за період з 02.06.2018 по 02.07.2018, у розмірі 16 929, 92 грн., яка складається із: 11 850, 94 заборгованість за сумую кредиту; 5078, 98 грн. заборгованість за процентами; а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1100 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 02.07.2021 відкрито виконавче провадження № 65961843 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Буждиганчук Є.Ю. № 6251 від 04.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 18 029,92 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 02.07.2021, в рамках виконавчого провадження № 65961843, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів боржника, що містяться на рахунках, накладення арешту та звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 6251 від 04.06.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)».

Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному віснику України 21.03.2017.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Спірний виконавчий напис №6251, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 04.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договорів, з яких виникли відносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард».

За змістом зазначених вимог чинного законодавства, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави дійти висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження № 14-12559св18).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначав у позові ОСОБА_1 , він кошти за кредитним договором №102962327 від 29.12.2012, укладеним між ним та ПАТ «Банк Русский стандарт», не отримував та 29.12.2012 він підписав заяву про закриття рахунку, а відповідачем у свою чергу не надано суду відзиву на позовну заяву, доказів отримання грошових коштів ОСОБА_1 та безспірності його заборгованості, що свідчить про те, що заборгованість за виконавчим написом не є безспірною.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, документи, які були наявні у приватного нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису, не свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем існує і що вона є безспірною.

З врахуванням небажання відповідача користуватися своїми правами, передбаченими ЦПК України з метою доведення отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором, ненадання відзиву на позов, суд доходить до висновку, що доводи позивача та надані позивачем докази є належними і допустимими, також достовірними і достатніми для підтвердження його позовних вимог.

Крім того, суду не надано доказів того, що на момент вчинення виконавчих написів не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, на що у тому числі посилався позивач у своєму позові.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису, який вчинений 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6251 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути АТ «Банк Форвард», на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн.

Також, позивачам заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 4500 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.07.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Івашкова Сергія», у якому визначено, що розмір гонорару за надання послуг професійної правничої допомоги з питань судового оскарження виконавчого напису №6251 від 04.06.2021 складає 4500 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру №16 від 29.07.2021.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., які є документально підтвердженими, і відповідач, у свою чергу, не ставив під сумнів співмірність витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, 04.06.2021, зареєстрований в реєстрі за № 6251, про стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, 01032, ) заборгованості за кредитним договором №102962327 від 29.12.2012.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, 01032, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень та витрати по сплаті судового збору 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп., а всього судові витрати у розмірі 5862 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.В. Гашук