УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кузнецова Д.В. за участі секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 22 246,66 грн.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу. Клопотання про забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідач є власником численного нерухомого майна, яке відповідач має намір продати в рамках участі у тендері з продажу квартир міській раді. Тому вказує, що є ризик продажу нерухомого майна та не виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики. У зв`язку із цим просить накласти арешт на одну із квартир для забезпечення реального виконання можливого рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із вказаною заявою, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

З доданих до заяви документів вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 22 246,66 грн. В підтвердження обґрунтованості позову позивачем долучені документи, які можуть свідчити про отримання відповідачем суми позики та її неповернення в повному обсязі.

Також позивачем представлено докази перебування відповідача в Єдиному реєстрі боржників та наявності відносно нього відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів.

Крім того в підтвердження належності відповідачу об`єкта нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експертного дослідження від 21 червня 2021 року ринкова (дійсна) вартість об`єкта оцінки вказаної квартири складає 223990,12 гривень.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Пунктом п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти, як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих однією із сторін на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що невжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача, яке в подальшому може бути об`єктом стягнення та примусової реалізації, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених майнових прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про те, що заява позивача підлягає задоволенню та слід накласти арешт на один із об`єктів нерухомості відповідача до розгляду спору по суті та винесення остаточного рішення судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копії ухвали спрямувати для виконання та до відома сторін.

Суддя: Д. В. Кузнецов