Справа №672/718/21
Провадження №2/672/389/21
30 вересня 2021 року м.Городок
Городоцький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Федорук І.М.,
за участю секретаря судового засідання Ратушняк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Городку Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником вказаного будинку, в якому зареєстрований ОСОБА_2 , котрий був його зятем. Відповідач з 2011 року в зазначеному будинку не проживає та не сплачує витрати на його утримання. Він, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернувся до суду.
В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечив.
Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Заслухавши показання свідків, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, будинок (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії
НОМЕР_1 від 17.03.2009.
Відповідач зареєстрований в належному позивачу на праві власності будинку, однак в цьому будинку не проживає з 2011 року.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі довідкою Сатанівської селищної ради № 295 від 29.06.2021.
В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили факт, що ОСОБА_2 в належному позивачу будинку не проживає близько 10 років.
На думку суду, відповідач, котрий не є членом сім`ї власника будинку, має право проживати в належному позивачу будинку на законних підставах лише за згодою ОСОБА_1 та на підставі укладеного письмового договору найму жилого приміщення.
Права позивача як власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, який на праві власності належить позивачу, чинить останньому перешкоди як власнику будинку, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Таким чином, суд вважає, що права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом усунення перешкод в користуванні житлом визнанням відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, належним позивачу.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 280-285, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Городоцького районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєсрації: АДРЕСА_2 .
Суддя І.М.Федорук