ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1589/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/116/21 Категорія: 304070000 Ігнатенко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуг централізованого опалення, -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що КП «Смілакомунтеплоенерго» засноване Смілянською міською радою з метою надання житлово-комунальних послуг в сфері теплопостачання та є монополістом на території м. Сміла.

ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.1 Закону України «Про теплопостачання», має особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 .

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року №70 «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг» позивача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року.

Позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Нарахування плати за послуги відповідачу здійснені за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року та №83 від 28 лютого 2019 року.

Відповідач зобов`язаний був сплачувати позивачу надані житлово-комунальні послуги щомісячно за встановленим тарифом. Договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, згідно якого позивач надає споживачам послуги є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, та публічним договором згідно ст.633 ЦК України.

Оскільки позивач споживав надані послуги, не відмовився від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся.

В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті наданої позивачем житлово-комунальної послуги, у нього наявна заборгованість у загальній сумі 40473, 45 грн, з яких: 36072, 89 грн основний борг за опалення за період з лютого 2018 року по березень 2020 року; 1485, 78 грн інфляційні втрати; 1725, 20 грн 3% річних; 1189, 57 грн пеня, які позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року позов КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» борг з оплати послуги з централізованого опалення житла за період з лютого 2018 року по березень 2020 року включно у сумі 36072, 89 грн, інфляційній втрати у сумі 1485, 78 грн, 3% річних у сумі 1725, 20 грн, пеня у сумі 1189, 57 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн, а всього 42575, 44 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Відсутність з 2011 року у квартирі відповідача ОСОБА_1 батарей не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, технічні характеристики квартири відповідача ОСОБА_1 станом на 14 серпня 2015 року (а.с.42-зворот), оскільки відомості про особу, яка встановила такі технічні характеристики квартири, в них не відображені, підпис даної особи відсутній та не засвідчений відповідною організацією.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , здійснено самовільно.

Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 оплату послуг з постачання централізованого опалення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» не здійснював, в зв`язку з чим у нього за період з лютого 2018 року по березень 2020 року включно виникла заборгованість 36072 гривні 89 копійок.

Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами, розрахованих за період з лютого 2018 року по березень 2020 року, та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, розрахованого в межах строку позовної давності в один рік, відповідно до ст.258 ЦК України, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі 1485 гривень 78 копійок, 3% річних у сумі 1725 гривень 20 копійок та пеню у сумі 1189 гривень 57 копійок.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, судом враховано, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Враховуючи, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 виникла з лютого 2018 року, а позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду з даним позовом 31 грудня 2020 року, шляхом направлення його поштовим відправлення через відділення поштового зв`язку, тобто з початку виникнення заборгованості до дня звернення до суду з даним позовом минуло менше 3 років, підстав для застосування строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України, суд не вбачав.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву залишити без розгляду, а у разі не залишення без розгляду відмовити у задоволенні позову.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що позивачем не додано жодного доказу, що відповідач отримував і споживав послуги з централізованого опалення, враховуючи той факт, що він відмовився від їх отримання та його квартира на законних підставах була відключена від централізованого опалення.

До матеріалів справи позивачем не додано жодного доказу, який би доводив факт укладення договору та не додано доказів на підставі чого відповідачу було відкрито особовий рахунок.

Вказує, що суд помилково зазначає про часткове погашення ним боргу.

Також зазначає, що представник позивача на час подання позовної заяви до відділення поштового зв`язку не мала повноважень діяти від імені комунального підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Смілатеплокомуненерго» вказувало, що в п.10.2. договору визначено, що згода споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілатеплокомуненерго» про укладення договору.

В п. 1.1. договору визначено, що згода ненадання заперечень з боку споживача щодо умов цього договору впродовж 30 днів з дня опублікування.

В даному випадку, оскільки впродовж 30 днів з моменту опублікування договору в місцевій газеті «Сміла» від 28.02.2018 року №9 (1101) та на офіційному сайті підприємства skte.com.ua, від ОСОБА_1 жодних заперечень щодо умов договору на адресу позивача не надходило, доказів направлення таких заперечень відповідач по справі суду не надав, а тому суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв публічну пропозицію КП «Смілатеплокомуненерго».

При цьому, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Підтвердженням факту подачі теплоносія від котельні №25 до точки розподілу будинку АДРЕСА_3 , слугують акти подачі теплоносія, складені представниками КП «Смілатеплокомуненерго» та представником ОСББ «Пролісок» (будинку АДРЕСА_3 ) від 01.02.2018 року, 16.11.2018 року та 26.10.2019 року.

Вказує, що єдиною законною підставою для відключення від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Відповідно до акту обстеження від 27.09.2011 року, який мається в матеріалах справи, на підставі заяви ОСОБА_1 про відключення від мереж ЦО та встановлення системи індивідуального опалення за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 на момент перевірки відсутні прилади опалення житлових приміщень без спрямлення стояків. Квартира приватизована. Відключено від мережі ЦО на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52. Не виконаний проект на реконструкцію системи опалення даного житлового приміщення. Не зібрані та не виконані технічні умови на встановлення системи опалення. Система електроопалення в даній квартирі встановлена самовільно. На підставі вищевикладеного комісія приймає рішення: виконати всі вимоги зазначені у рішенні виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52; відновити систему тепло забезпечення житлового будинку, що проходить через дану квартиру; звернутися до Смілянського МРЕМ для вирішення питання приведення в відповідність документації та систем опалення.

З викладеного видано, що ОСОБА_1 не було дотримано законодавчо встановленої процедури відключення належної йому квартири від мереж ЦО, а сама лише відсутність батарей у його квартирі не може вважатися належним доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що позовна заява від імені КП «Смілатеплокомуненерго» здана його представником Лук`яненко Г.О. на відділення Нової пошти 31.12.2020 року о 12:43 год., після закінчення строку дії довіреності, що була видана до 31.12.2020 року.

Однак, зважаючи на те, що на день подачі позовної заяви на пошту 31.12.2020 року, для подальшого надсилання її на адресу суду, довіреність на представництво інтересів КП «Смілатеплокомуненерго», видана на ім`я начальника юридичного відділу підприємства адвоката Лук`яненко Г.О., ще була чинною, а тому у представника позивача був наявний увесь спектр цивільної процесуальної дієздатності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій він зареєстрований та проживає (а.с.19, 50) .

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1) Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2) Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с.9).

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення (а.с.7, 8).

У газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року (а.с.10).

Як вбачається з актів подачі теплоносія, складених представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника ОСББ 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року та 26 жовтня 2019 року, представниками вказаного підприємства та об`єднання засвідчено, що 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року та 26 жовтня 2019 року теплоносій від котельні №25 було подано по тепловому лічильнику на будинок АДРЕСА_3 (а.с.11, 12, 13).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з 01 лютого 2018 року по березень 2020 року надавалася послуга з централізованого опалення споживачам у будинку АДРЕСА_3 , в якому, зокрема, розташована квартира АДРЕСА_4 , в якій зареєстрований, проживає та власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Щодо тверджень ОСОБА_1 в частині того, що його квартира відключена від централізованого теплопостачання та в ній встановлено індивідуальне опалення, то колегія суддів враховує наступне.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №52 від 22 квітня 2004 року «Про дозвіл на проектування реконструкції централізованої системи опалення громадянам міста» вирішено надати дозвіл на збір технічної документації та даних для виконання проектних робіт з реконструкції централізованої системи опалення в багатоквартирних будинках з заміною його на автономне індивідуальне в кожному житловому приміщенні, відповідно до технічних умов ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 (а.с.43).

Відповідно до акту обстеження від 2011 року, на підставі заяви власника квартири ОСОБА_1 про відключення від мереж ЦО та встановлення системи індивідуального опалення за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 , на момент перевірки відсутні прилади опалення житлових приміщень без спрямлення стояків. Квартира приватизована. Відключено від мережі ЦО на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52. Не виконаний проект на реконструкцію системи опалення даного житлового приміщення. Не зібрані та не виконані технічні умови на встановлення системи опалення. Система електроопалення в даній квартирі встановлена самовільно. На підставі вищевикладеного комісія приймає рішення: виконати всі вимоги зазначені у рішенні виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52; відновити систему тепло забезпечення житла будинку, що проходить через дану квартиру; звернутися до Смілянського МРЕМ для вирішення питання приведення в відповідність документації та системи опалення (а.с.50).

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі Порядок).

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Відповідно до пунктів 2.12.2.2 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

У пунктах 2.32.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно з пунктом 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання населенню послуг з централізованого теплопостачання.

Судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах справи відсутній акт про відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого теплопостачання, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відключення квартири АДРЕСА_2 від системи індивідуального теплопостачання не є самовільним, є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 була проведена відповідачем самовільно, з порушенням передбаченого законодавством Порядку.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє позивача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність у нього боргу за комунальні послуги, оскільки між ним та КП «Смілакомунтеплоенерго»відсутній письмово оформлений договір щодо надання послуг з теплопостачання, є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідач є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Позивач звернувся до суду 31 грудня 2020 року, а просив стягнути заборгованість з відповідача за період з лютого 2018 року по березень 2020 року, тобто в межах строку позовної давності. Пеня також розрахована в межах спеціального строку позовної давності.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Враховуючи вищенаведене, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь заявлений час прострочення.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Отже, у зв`язку з несплатою відповідачем послуг з теплопостачання, судом правомірно стягнуто з нього на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначену заборгованість, пеню, три відсотки річних від простроченої суми заборгованості та інфляційні втрати.

Щодо тверджень скаржника в частині того, що у представника підприємства на час звернення до суду закінчилися повноваження, то колегія суддів, перевіривши такі аргументи доходить наступних висновків.

Позовна заява подана до суду підписана представником КП «Смілакомунтеплоенерго» Лук`яненко Г.О., яка діє на підставі довіреності від 23 січня 2020 року, яка дійсна до 31 грудня 2020 року (а.с.15).

Як видно із матеріалів справи з даним позовом представник позивача звернувся 31 грудня 2020 року, подавши позовну заяву через відділення поштового зв`язку (а.с. 27).

У постанові Верховного Суду від 09.06.2020 року у справі №419/1965/18 зазначено про те, що: «суд апеляційної інстанції з урахуванням положень статті 241 КЗпП України вмотивовано витлумачив вживання прийменників «до» і «по» для позначення кінця терміну взяв до уваги, що прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь, а отже зазначення у контракті терміну його дії до 27 червня 2018 року свідчить, що саме ця дата і є останнім днем чинності дії трудового договору».

Отже, на підставі вказаних висновків суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що у даній справі представник позивача, подаючи позовну заяву 31.12.2020 року діяв в межах наданих йому повноважень на підставі діючої довіреності від 23 січня 2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді