КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 761/2715/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року, постановлене суддею Осауловим А.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Картель» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду м. Києва із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Картель» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, а саме просила суд визнати опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 статтю під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (надалі - спірна Інформація); просила зобов`язати відповідача спростувати спірну інформацію шляхом опублікування такого спростування та повідомлення про ухвалене рішення у справі у 3-денний термін з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з відповідача кошти моральної шкоди у розмірі - 360 000 грн., обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 спірну інформацію щодо позивачки було поширено в мережі Інтернет і з її змістом мали змогу ознайомитись невизначене коло осіб. Спірна інформація стосується позивачки, оскільки по тексту статті вказано її прізвище та розміщене її фото. У вказаній назві статті відповідач розповсюдив щодо позивача недостовірні відомості, що завдають шкоди честі і гідності та діловій репутації позивачки. Із вказаного висловлювання позивач вважає недостовірною інформацію-твердження про те, що вона саме придбала бізнес за кордоном, тобто компанії в інших країнах. Між тим, вона не була і не є ні засновником, ні кінцевим бенефіціарним власником компаній, які знаходяться в Америці, Шотландії , Словаччині чи на Мальті . На думку позивача, вказані висловлювання є недостовірними, оскільки інформація містить негативну характеристику позивача та її діяльності на тлі сьогодення (боротьби з корупцією та антикорупційної політики України). У статті міститься вказівка на діяльність, що суперечить суспільній моралі та законодавству України (зокрема про наявність у позивачки ознак незаконного збагачення та корупційних діянь) негативно відображається на особі позивача і має негативну сематичну спрямованність відносно неї. Зазначене підтверджується висновком експерта за результатами проведеної по справі судової лінгвістичної експертизи від 11.06.2020 року. Вказані твердження не відповідають дійсності, є неправдивими та принижують честь, гідність та ділову репутацію, підривають довіру суспільства та оточення позивача як до неї, так і до Комунального підприємства «Харковськие известья» Харківської міськради. У позивачки почастішали конфлікти в сім`ї, деякі партнери відмовились співпрацювати із позивачкою, частина друзів перестала контактувати. Власником інтернет-видання, на якому було розміщено спірну інформацію є відповідач. Вказана інформація є фактичним твердженням, оскільки висловлена в категоричній формі. Цим було заподіяно моральної шкоди позивачці, яка також підлягає стягненню на її користь. Відтак, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення незаконне та необґрунтоване, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, вказує, що в заголовку та підзаголовку статті наявні перекручені відомості, при тлумаченні слова «бізнес» зроблено протирічні висновки. Судом першої інстанції в порушення ст. 263 ЦПК України необґрунтовано не враховано висновки семантико-текстуальної експертизи від 11.06.2020 №12051/20-39, оскільки достовірне встановлення того, чи є вислови у спірній статті негативними, та чи є вони фактичними твердженнями або оціночними судженнями потребує спеціальних знань у сфері лінгвістики, та яка доводить наявність юридичного складу правопорушення. Судом першої інстанції в порушення ст. 263 ЦПК України необґрунтовано не враховано висновки комісійної судової психологічної експертизи від 02.10.2020 року №17847/17848/20-61, які підтверджують, що опублікування спірної інформації має виражений психологічно деструктивний характер для позивача та призвело до порушення соціального функціонування, порушення нормальних життєвих зв`язків унаслідок неможливості продовження активного громадського життя, зменшення клієнтської бази, виникнення внутрішнього дискомфорту особистості, конфліктних ситуацій в сім`ї.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, що викладені в ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність усього юридичного складу правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 статтю під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Зі змістом вказаної статті можна ознайомитись в мережі Інтернет із відповідним посиланням, а також її витяг міститься в матеріалах справи (а.с.57-60), факт поширення такої інформації не заперечується відповідачем.

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок розповсюдження про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до абз. 5 п. 15 Постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як вбачається зі змісту електронної декларації майнового стану позивачки ОСОБА_2 за 2019 рік із відкритих джерел (сайт НАЗК), то заголовок та підзаголовок оспорюваної статті відображає інформацію, вказану нею у декларації, є доказом ведення позивачем бізнесу у формі придбання (набуття у власність) у 2019 році корпоративних прав іноземного суб`єкта господарювання у країні реєстрації Словаччина, та підтверджує, що позивач задекларувала бізнес у значенні підприємницька економічна діяльність, що приносить дохід, прибуток, тощо в США, Шотландії , на Мальті . Зміст статті розкриває її назву як достовірну.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те що у позивача відсутні жодні підстави стверджувати, що в статті термін «бізнес» використовується виключно в одному значенні - «підприємство», що не заперечується висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 11.06.2020 №12051/20-39.

При цьому, слово «Бізнес» характеризується як підприємницька діяльність, спрямована на отримання прибутку, а відомості у електронній декларації позивачки за 2019 рік є підтвердженням ведення позивачкою бізнесу у формі придбання в 2019 рік корпоративних прав іноземних суб`єктів господарювання у країнах: Словаччині, США, Шотландії та на Мальті та отримання доходу із цих джерел.

Декларація внесена позивачем особисто до реєстру декларацій , яка є у вільному доступі, має зазначену інформацію, яку позивач власноручно заповнила та виклала до реєстру.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що поширена відповідачем інформація є достовірною, такою, що відповідає інформації викладеній позивачем у декларації.

Та обставина, що позивач має дохід від підприємств, які знаходяться у інших державах, не є інформацією, яка ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, а тому судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що складу цивільного правопорушення щодо позивача з боку відповідача не вбачається.

Згідно ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку та належним чином обґрунтував неприйняття до уваги висновків експертів за результатами судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 11.06.2020 №12051/20-39 та комісійної судової психологічної експертизи від 02.10.2020 року №17847/17848/20-61.

Оскільки позивач не довела , що відповідачем поширена недостовірна інформація та така, що ганьбить її честь та гідність, то з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню і моральна шкода.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: