Справа № 494/417/20
Провадження № 2/494/120/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2021 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона від шлюбу з відповідачем має доньку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 1 вересня 2018 року по теперішній час навчається на контрактній основі у Київському університеті ім.Бориса Грінченка. Матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки він не надає. Всі витрати, пов`язані з навчанням дитини, а саме щомісячна оплата контракту, купівля одягу, харчування, оренда житла та інше, несе вона сама. Оскільки вона потребує допомоги на утримання дитини, яка навчається у вказаному учбовому закладі, а відповідач є працездатною і здоровою людиною, тому вважає за доцільне стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки половину коштів, які вона витрачає на її навчання й проживання, у загальному розмірі 5125 грн. до припинення нею навчання.

Відповідач позов визнав частково і пояснив, що він заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у тому розмірі, який вимагає позивачка, з посиланням на те, що може допомагати щомісячно дитині лише у розмірі 850 грн. у зв`язку з лікуванням, орендою житла та іншими обставинами.

Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.182,199,200 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дійсно є студенткою Київського університету ім.Бориса Грінченка денної форми навчання за спеціальністю «право» (а.с.7,9).

Згідно п.п.1,9,10 Договору про підготовку фахівця за освітньою програмою першого бакалаврського рівня №362/18 від 1 вересня 2018 року, навчання починається з 1 вересня 2018 року та закінчується - 30 червня 2022 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 84000 грн., які вносяться замовником, тобто позивачкою щосеместру на розрахунковий рахунок виконавця, тобто університету (а.с.10).

З договору оренди квартири від 15 серпня 2018 року убачається, що позивачка уклала вказаний договір для тимчасового проживання двох осіб, в тому числі і доньки сторін, орендна плата щомісяця складає 8500 грн., які повинні бути внесені не пізніше 15 числа наступного місяця (а.с.11).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

З пояснень позивачки свідчить, що вона отримує щомісяця за місцем своєї підприємницької діяльності заробітну плату у розмірі приблизно 5000 грн., проте, всупереч встановленого законом принципу змагальності цивільного судочинства, не довела ту обставину, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу до закінчення дочкою навчання у розмірі, який вона вимагає.

Заперечуючи частково проти позовних вимог, відповідач зазначив, що він на даний час не працює, має незадовільні результати медичного дослідження щитовидної залози та орендує в Одесі кімнату у гуртожитку, однак згоден зі сплатою аліментів на утримання дитини лише по 850 грн. щомісячно.

Однак суд критично ставиться до наданих відповідачем договорів найму житлового приміщення від 15 травня 2018 року та 19 травня 2021 року та вважає їх у відповідності до вимог ст.79 ЦПК України недостовірними, оскільки не виникає сумнівів, що вони за по своєму зовнішньому вигляду виготовлені завчасно до початку судового засідання (а.с.93,96).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відомостей щодо неспроможності відповідачем сплачувати аліменти більше того розміру, з яким він погодився, через скрутне матеріальне становище, проходження медичних досліджень, наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина суду не надано.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд враховує матеріальне становище сторін, часткову згоду відповідача на утримання дитини, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та вважає стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дочки аліменти у розмірі по 1500 грн. щомісячно.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача, оскільки позивачка в силу вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в усіх судових інстанціяхзвільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,264 ЦПК України, ст.ст.198-200 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти щомісяця у розмірі по 1500 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 23 квітня 2021 року до закінчення дитиною навчання.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя: