ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1284/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8715/20 Категорія: 312000000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є споживачем послуг з централізованого опалення на підставі договору №17462, укладеного з КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», особовий рахунок НОМЕР_1 .

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.09.2019р. визнано неправомірними дії КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 боргу в сумі 2762, 47 грн, по О/Р 10017189 за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 к. 33. Крім того, зобов`язано відповідача зробити перерахунок заборгованості, виключивши суму боргу, нараховану у січні 2019 р. в сумі 2762, 47 грн.

Вказує, що всупереч цьому судовому рішенню, на його адресу почали приходити рахунки від відповідача за іншим особовим рахунком № НОМЕР_2 з вимогою сплатити кошти в сумі 2762, 47 грн. Цю суму боргу, вважає безпідставною та такою, що підлягає перерахунку та списанню.

Таким чином, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому боргу у розмірі 2762, 47 грн по О/Р 10017033; зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості по О/Р 10017033 як безпідставно нараховану; зобов`язати відповідача утриматися від дій щодо надсилання квитанцій по О/Р 10017033.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2021 року У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що зобов`язання відповідача виключити заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги іншою особою, в даному випадку ОСОБА_2 , про що вказує представник відповідача, яка обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_2 (позивач оплачує комунальні послуги за іншим рахунком № НОМЕР_1 ) та зобов`язання утриматися від дій щодо надсилання квитанцій по особовому рахунку № НОМЕР_2 , не передбачене чинним законодавством як спосіб захисту. У той же час, посилання позивачем у позовній заяві, можуть бути запереченнями проти позову у разі пред`явлення підприємством до нього позову про стягнення суми заборгованості у розмірі 2762, 47 грн. Однак, як встановлено судом, таких вимог до ОСОБА_1 підприємством не заявлено. Навпаки, підприємством виконане судове рішення від 16.09.2019р., про що свідчить довідка від 27.04.2021р., яка досліджена судом. Крім того, відповідач не нараховує ОСОБА_1 заборгованість за послуги, якими користувалися інші особи, а навпаки вказуючи на те, що він не повинен її сплачувати. Всі платежі, які здійснює ОСОБА_1 враховуються в оплату тих послуг, які надаються та отримуються ним і обліковується по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду таким, що ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, просить його скасувати та винести нову постанову, якою повністю задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд у своєму рішенні дійшов висновку, що позивач не має жодного відношення до суми заборгованості у розмірі 2762, 47 грн, яка визначена за особовим рахунком № НОМЕР_2 (на площу 2 кв.м.), оскільки вона нарахована щодо бувшого користувача кімнатою АДРЕСА_1 (койко-місце), який на даний час знятий з реєстраційного обліку.

Однак вказану суму боргу було включено до квитанції позивача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що стало підставою для звернення до суду та предметом розгляду справи №711/3177/19 у рамках якої визнано неправомірними дії КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 боргу у розмірі 2762, 47 грн по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Саме після визнання дій протиправними щодо нарахування боргу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відповідач вказав цей борг у новій квитанції із зазначенням особового рахунку № НОМЕР_2 .

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції єдиним власником кімнати у гуртожитку є позивач, а тому направлення відповідачем на адресу позивача інших квитанцій, змінивши номер особового рахунку, до яких позивач не має відношення, при цьому із зазначенням в останніх адреси позивача є протиправним та необґрунтованим.

Вказує, що необхідним способом захисту у даній справі буде: припинення дії, яка порушує право, що полягає у нарахуванні йому боргу за ненадані послуги; відновлення становища, яке існувало до порушення, що полягає у списанні боргу з його особового рахунку та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води на підставі договору №17462, укладеного 10.04.2017р. з КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», особовий рахунок НОМЕР_1 .

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.09.2019р. (справа №711/3177/19) визнано неправомірними дії КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 боргу в сумі 2762, 47 грн, по О/Р 10017189 за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, зобов`язано відповідача зробити перерахунок заборгованості, виключивши суму боргу, нараховану у січні 2019р. в сумі 2762, 47 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 06.02.2019р., ОСОБА_1 є власником кімнати АДРЕСА_3 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2019р.

Як вбачається з довідки №11/863 від 27.04.2021р., виданої КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», станом на 01.04.2021р. з особового рахунку ОСОБА_1 знята заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 2762, 47 грн.

За дослідженими рахунками-повідомленнями на оплату послуг по особовому рахунку № НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , значиться заборгованість, яка станом на 01.10.2020р. становила 2762, 47 грн.

Особовий рахунок - це «ідентифікатор» («умови») доставки рахунку на здійснення виплат за комунальними послугами.

Так, за законом, постачання житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі укладеного з власником квартири договору про обслуговування прибудинкової території та оплату комунальних послуг. Даний документ тісно пов`язаний з порядком користування житлом (в якості основних параметрів виступає кількість зареєстрованих і площа квартири).

Так, у договорі №1 від 10.04.2017 року про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води укладеного між ОСОБА_1 та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» міститься посилання на особовий рахунок позивача № НОМЕР_1 , по якому, як встановлено із матеріалів справи, заборгованість у розмірі 2762, 47 грн відсутня.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено у заочному рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2019 року, яке вступило у законну силу, згідно талону про зняття з місця проживання в Україні ОСОБА_3 знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 по рішенню суду з 20.12.2018 року.

Судом першої інстанції встановлено, що за попереднім користувачем кімнати № НОМЕР_3 (койко-місце) ОСОБА_2 мається заборгованість по оплаті комунальних послуг у розмірі 2762, 47 грн, та вказана заборгованість обліковується за відкритим особовим рахунком НОМЕР_2 .

Тобто заборгованість рахується за іншим особовим рахунком, який не належить позивачу.

Згідно зі статтею 322 Цивільного Кодексу України на власника покладається тягар утримання майна.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо установлено, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. У зв`язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. А тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що права та особисті інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідачем не порушені, оскільки заборгованість обліковується за особовим рахунком неналежним позивача, та стосується заборгованості колишнього мешканця даної кімнати.

Щодо тверджень позивача про обрання ним належного способу захисту в частині вимог про зобов`язання виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість за житлово-комунальні послуги та утриматися від дій щодо надсилання квитанцій по особовому рахунку, то колегія суддів враховує наступне.

Листом Міністерства з питань ЖКГ України № 12/1-64 від 17.05.2007 року зазначено, що «списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено». Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Крім того, зобов`язання споживача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-3986св14.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Судді: