КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9782/2021
Справа 752/7531/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Мазура Ю.Ю. в м. Київ 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши атеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.

Позов мотивовано тим, що з 16 травня 2018 року він є власником житлового будинку (незавершеного будівництвом) за адресою АДРЕСА_1 . В грудні 2018 року було зареєстровано декларацію про готовність будинку до експлуатації. До того, як зареєструвати в держреєстрі введення будинку в експлуатацію, 26 квітня 2019 року позивач дізнався з інформаційної довідки, що реєстрація права власності на будинок (незавершений будівництвом) припинено, а розділ закрито внаслідок дій третіх осіб.

Зокрема, державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін О.В. з порушенням норм законодавства зареєстрував (вніс запис в Держреєстр) за ОСОБА_1 право власності на такий самий будинок на тій самій земельній ділянці, де знаходився будинок, належний позивачу, з такою самою адресою, такою самою площею та на підставі отриманих раніше позивачем документів, в тому числі на підставі сплаченого позивачем пайового внеску. Після цього з порушенням норм законодавства відповідач виключив з Держреєстру запис про накладений раніше арешт будинку позивача та виключив з Держреєстру запис про існування будинку як такого. Внаслідок таких дій відповідача будинок перестав існувати в Держреєстрі як об`єкт. Наразі ці рішення відповідача скасовані наказом Міністерства юстиції України та запис про існування будинку та його арешт поновлені в Держреєстрі.

Наголошував, що в дійсності будинок позивача не зносився, а нібито новий будинок третьої особи ОСОБА_1 не будувався. Довідка про знесення будинку не підписувалась особами, які значаться в довідці як її підписанти, і цей факт встановлений досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

В подальшому відповідач поділив на 25 квартир та приміщень протиправно утворений у власності ОСОБА_1 «новий будинок», а протягом місяця 13 з цих утворених об`єктів за заявою ОСОБА_1 переоформив на інших третіх осіб. 10 травня 2019 року приватним нотаріусом Легкобітом С.О. був посвідчений договір дарування одного із 25 протиправно утворених об`єктів та зареєстровано в Держреєстрі перехід права власності на цей об`єкт до третьої особи ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, подавши у вересні 2020 року заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень із вказаними номерами від 16 квітня 2019 року, від 22 квітня 2019 року, від 08 травня 2019 року, від 10 травня 2019 року, припинити право власності за вказаними номерами записів, а також рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобіт С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 травня 2019 року, припинити право власності за вказаним номером запису.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року позов задоволено, рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46495930 від 16.04.2019, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ № 000 та внесено запис про право власності № 31202955 ОСОБА_1 щодо будинку АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці кадастровий номер :79:142:0287, визнано незаконним, скасовано та припинено право власності запис № 31202955; рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46576295, 46576850, 46577346, 46582809, 46583155, 46583413, 46583878, 46581146, 46584822, 46577106, 46579745, 46584635, 46584983, 46576495, 46579319, 46580837, 46581305, 46580293, 46581888, 46582373, 46578302, 46578498, 46584388, 46584388, 46576047, 46578876 від 22.04.2019, на підставі яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділи №№ 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000 на об`єкти нерухомого майна з реєстровим № 000 визнано незаконним та скасовано, припинено право власності записи № 31279378, 31279916, 31280404, 31285634, 31285991, 31286290, 31286702, 31286981, 31287647, 31280242, 31282644, 31287470, 31287806, 31279562, 31282259, 31283662, 31284136, 31283167, 31284821, 31285192, 31281299, 31281468, 31287195, 31281858, 31279168; рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46585057 від 22.04.2019, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ № 000 визнано незаконним та скасовано; рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46777464, 46777912, 46778295, 46789213, 46774957, 46779526, 46791816, 46788661, 46779007, 46773740, 46776361 від 08.05.2019, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності №№ 31466966, 31467419, 31467784, 31477843, 31464637, 31468975, 31480360, 31477323, 31468478, 31465933, 31463476 третіх осіб 2-12 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 00, 000, 000 визнано незаконними, скасовано, припинено право власності записи №№ 31466966, 31467419, 31467784, 31477843, 31464637, 31468975, 31480360, 31477323, 31468478, 31465933, 31463476; рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46792178, 46790908 від 10.05.2019, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності №№ 31480689, 31479470 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 000, 000 визнано незаконними, скасовано, припинено право власності записи № 31480689, 31479470; рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46799210 від 10.05.2019, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності № 31487466 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційним № 000 скасовано, припинено право власності запис № 31487466; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Третя особа ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Апеляційну скаргу аналогічного змісту було подано 01 червня 2021 року безпосередньо до Київського апеляційного суду; враховуючи ідентичність змісту апеляційних скарг, вони розглядаються як одна апеляційна скарга.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, третя особа ОСОБА_1 посилався на те, що 04 березня 2021 року в судовому засіданні йому як третій особі стало відомо про доповнення позовних вимог новими додатковими вимогами без сплати судового збору від ціни предмета позову, з вимогами щодо всіх об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності 9 третіх осіб, але не вказано, на який саме об`єкт позивач просить припинити право власності у третіх осіб, які не були по справі відповідачами, крім того, фактично нові позовні вимоги, а відтак і предмет позову, який був змінений, не були направлені та не вручені ні відповідачам по справі, ні третім особам, чим порушено їх права; крім того, позивачем змінено предмет позову на стадії розгляду справи, чим порушено ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Зазначав, що підготовче засідання у справі фактично не проводилось.

Вважав, що суд в порядку ст. 197 ЦПК України повинен був розглянути заяву про уточнення позовних вимог, однак уточнені позовні вимоги були вручені йому секретарем судового засідання 04 березня 2021 року після судового засідання, при цьому уточнені позовні вимоги містили фактично не уточнення, а нові позовні вимоги, які свідчили про посягання позивача на право власності третіх осіб, яке він в таких уточнених позовних вимогах просив суд припинити.

Наголошував, що ухвалою від 25 квітня 2019 року по справі № 752/19734/17 суддя Мазур Ю.Ю. вже розглядав майнові права позивача при вирішенні питання про зняття арешту на спірний будинок, та вже заздалегідь висловився та надав своє юридичне ставлення до спірного об`єкту, вказавши в ухвалі, що спірне майно належить на праві власності позивачу. З цих підстав третьою особою ОСОБА_1 в суді першої інстанції подано заяву про відвід судді, яка була залишена без задоволення.

Вказував, що при призначенні справи до судового розгляду суд взагалі не звернув уваги, що існує спір про право власності між третіми особами та позивачем, і прийняв незаконну ухвалу про відкриття провадження, не залучивши його до участі в справі як відповідача.

Наводив правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17, зазначив, що позивач особисто не звертався до відповідача - державного реєстратора з приводу здійснення останнім публічно-владних управлінських функцій, а оспорює рішення, прийняте державним реєстратором за заявою ОСОБА_1 та інших третіх осіб; оскаржуваним заочним рішенням внаслідок припинення права власності ОСОБА_1 порушено його право власності, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Викладав обставини спору, які фактично існують між ним та ОСОБА_2 на підставі партнерського договору, предметом якого є кооперація з метою забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема будівництво індивідуального житлового будинку з подальшим продажем квартир для отримання прибутку.

Посилався на правові висновки Верховного Суду, згідно яких у випадку обрання позивачем способу захисту, який не передбачений законом та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позов не підлягає задоволенню.

Вказував, що строком на час подання апеляційної скарги суд першої інстанції не ухвалив повний текст оскаржуваного заочного рішення.

Від позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_11 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що апелянтом не наведено жодної з передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, всі його аргументи ґрунтуються на вигаданих ним самим процесуальних порушеннях, при цьому апелянт не вказує, яким самим чином такі порушення призвели до неправильного, на його думку, вирішення справи.

Вказував, що апелянтом не наведено жодного аргументу щодо неправильного вирішення справи по суті, щодо можливого неправильного застосування судом норм матеріального права, і ним не заперечується, що має місце факт постановлення відповідачем державним реєстратором протиправних рішень.

Наводив власні спростування доводів апеляційної скарги щодо зазначених третьою особою порушень норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 з 16 травня 2018 року є власником житлового будинку, загальною площею 3854 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :79:142:0287, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (а. с. 15 т. 1).

Пайовий внесок у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури сплачений ОСОБА_2 відповідно до квитанції від 27 грудня 2017 року № 0.0.927362712.1, на підставі укладеного позивачем договору від 21 грудня 2017 року (а. с. 19 - 22 т. 1).

Згідно інформаційної довідки № 165133182 реєстрація права власності на будинок (незавершеного будівництвом), на земельній ділянці кадастровий номер :79:142:0287, площею 0,1 га, індексний номер об`єкта нерухомого майна 000 припинено, а розділ закрито (а. с. 23 - 24 т. 1).

16 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію № 33679714 прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46495930, на підставі якого відкрито розділ № 000 та внесено запис про право власності № 31202955 ОСОБА_1 щодо будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :79:142:0287.

На а. с. 111 т. 2 наявна інформаційна довідка № 164315025, згідно якої ОСОБА_1 з 16 квітня 2019 року є власником житлового будинку, загальною площею 3819 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :79:142:0287 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ34, видана 13 грудня 2018 року Департаментом з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА).

16 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію обтяження № 33750562 прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46565440, на підставі якого внесено запис про припинення обтяження № 26185220 щодо будинку АДРЕСА_1 , а також припинено запис спеціального розділу про обтяження № 22774336 щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:142:0287). До заяви № 33750562 було додано постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУМВС України в м. Києві Г.Примака про закриття кримінального провадження № 0002528 від 30 березня 2017 року.

Вказане рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. № 46565440 було скасовано Наказом Міністерства юстиції України від 01 листопада 2019 року № 3372/5 (а. с. 25 т. 1).

23 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 № 33778982 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46600178, на підставі якого внесено запис № 26185146 про припинення права власності позивача на незавершене будівництво, житловий будинок 3854 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та рішення щодо розділу № 46600152, на підставі якого реєстратором було закрито розділ № 000 щодо будинку. До заяви № 33778982 було додано довідку про знесення будівель № Н-124 від 09 січня 2019 року.

Вказані рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. № 46600178, 46600152 були скасовані Наказом Міністерства юстиції України від 01 листопада 2019 року № 3372/5 як похідні від рішення від 19 квітня 2019 року № 46565440 та випливають з факту скасування цього рішення.

22 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав власності №№ 33754169, 33754321, 33754576, 33764106, 33764510, 33764727, 33765103, 33765320, 33765899, 33754457, 33761665, 33765685, 33766022, 33754248, 33761442, 33762381, 33762722, 33762042, 33763198, 33763714, 33754723, 33754813, 33765512, 33761204, 33753998 прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46576295, 46576850, 46577346, 46582809, 46583155, 46583413, 46583878, 46581146, 46584822, 46577106, 46579745, 46584635, 46584983, 46576495, 46579319, 46580837, 46581305, 46580293, 46581888, 46582373, 46578302, 46578498, 46584388, 46584388, 46576047, 46578876, на підставі яких було відкрито розділи №№ 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000 на об`єкти нерухомого майна, що утворились в результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 000, внесено записи про право власності №№ 31285991, 31286290, 31286702, 31286981, 31287647, 31280242, 31282644, 31287470, 31287806, 31283662, 312831967, 31287195 ОСОБА_1 щодо розділів № 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000.

Крім того 22 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було прийнято рішення № 46585057, яким закрито розділ № 000, відкритий ним же 16 квітня 2019 року.

08 травня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності № 33963989, 33964648, 33965088, 33975213, 33960651, 33966578, 33977883, 33974752, 33965902, 33962410, 33959335 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46777464, 46777912, 46778295, 46789213, 46774957, 46779526, 46791816, 46788661, 46779007, 46773740, 46776361 на підставі яких внесено запис про право власності №№ 31466966, 31467419, 31467784, 31477843, 31464637, 31468975, 31480360, 31477323, 31468478, 31465933, 31463476 третіх осіб щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000.

10 травня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв про державну реєстрацію прав власності №№ 33978275, 33976310 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46792178, 46790908 на підставі яких внесено запис про право власності №№ 31480689, 31479470 третіх осіб щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 000, 000.

До вказаних заяв було додано окрім інших документів декларацію про готовність об`єкту до експлуатації від 13 грудня 2018 року № КВ34 «Д2».

10 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності № 33985618 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 46799210, на підставі якого припинено запис про право власності № 31285991 ОСОБА_1 та внесено запис про право власності № 31487466 третьої особи ОСОБА_3 щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 000.

Наказом Міністерства юстиції України від 06 червня 2019 року № 1693/5 анульовано доступ до державного реєстру державному реєстратору КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіну О.В. (а. с. 35 т. 1).

На а. с. 32 т. 1 наявна копії довідки про знесення будівель від 09 січня 2019 року № Н-124, підписаної працівниками ТОВ «Експертно-юридичне бюро «Гривна-плюс» ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , згідно якої за результатами обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :79:142:0287 пл. 0,1 за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що незавершене будівництво житловий будинок, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно складає загальною площею 3854 кв.м. - знесено.

На а. с. 33, 34 т. 1 знаходяться копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що товариство ніколи не проводило обстежень земельної ділянки з кадастровим номером :79:142:0287 за адресою АДРЕСА_1 та за результатами обстеження жодних документів, в тому числі довідки про знесення будівель № Н-124 від 09 січня 2019 року, не видавалось.

На а. с. 26 - 31 т. 1 наявний висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_14 від 11 вересня 2019 року, від 07 жовтня 2019 року, на підставі якого винесено наказ Міністерства юстиції України від 01 листопада 2019 року №3372/5, згідно якого комісія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в частині скасування рішень державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. від 16 квітня 2019 року № 46495930, від 22 квітня 2019 року № 46585057, 46576295, 46576850, 46577346, 46582809, 46583155, 46583413, 46583878, 46584146, 46584822, 46577106, 46579745, 46584635, 46584983, 46576495, 46579319, 46580837, 46581305, 46580293, 46581888, 46582373, 46578302, 46578498, 46584388, 46576047, 46578876, від 08 травня 2019 року №№ 46777464, 46777912, 46778295, 46789213, 46774957, 46779526, 46791816, 46788661, 46779007, 46773740, 46776361 та від 10 травня 2019 року №№ 46792178, 46790908, а також рішення приватного нотаріуса Легкобит С.О. від 10 травня 2019 року № 46799210 в зв`язку з недоведеністю вимог заявника. (а. с. 31 т. 1).

На а. с. 115 т. 2 знаходиться витяг з копії технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок) за адресою АДРЕСА_1 , складеного 15 травня 2018 року, замовниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна, складеної ТОВ «Золоті ворота» 15 травня 2018 року, відповідно до проведеної 15 травня 2018 року інвентаризації недобудованого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 3854 кв.м. встановлено, що готовність вказаного недобудованого житлового будинку складає 80 % (а. с. 116 т. 2).

Також на а. с. 121 - 125 т. 2 знаходиться копія договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію), укладеного 01 червня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого власник земельної ділянки ( ОСОБА_1 ) передає, а землекористувач ( ОСОБА_2 ) приймає на умовах цього договору в строкове платне користування земельну ділянку пл. 0,1000 га. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :79:142:0287, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір укладено строком до 31 грудня 2016 року та обумовлено умови автоматичної пролонгації (нездійснення землекористувачем належним чином та в повному обсязі всіх оплат у визначеному законодавством України та цим договором строки в порядку та розмірі, визначених цим договором).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставами даного позову позивач ОСОБА_2 вважав те, що рішеннями відповідача порушено його права як власника об`єкта будівництва, і незгода позивача з рішеннями державного реєстратора пов`язана з усуненням перешкод в розпорядженні позивачем будинком, а тому цей позов подано на захист цивільного (речового) права позивача (а. с. 11 т. 1).

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Способом захисту права є передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав.

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. При цьому необхідно наголосити, що покарання винної особи не входить до мети захисту права у господарських відносинах, а тому не входить до складу способу захисту права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Разом із тим, пославшись на наведені вимоги закону та Конвенції, правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції їх фактично не застосував.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не може бути звернена як до державного реєстратора, так і до приватного нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, яких позивач визначив відповідачами. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), від 04 вересня 2018 року, справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18 (пункт 58) постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 569/15704/18 (провадження № 61-871св21), від 07 липня 2021 року у справі № 369/5589/19 (провадження № 61-5097св21).

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, зміст та характер відносин сторін, вбачається, що спір виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з приводу незаконної, за доводами позивача, державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, а отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна не можуть бути пред`явлені до державних реєстраторів, яких позивач визначив співвідповідачами.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин та належним суб`єктним складом відповідачів, що є його процесуальним обов`язком, та безпідставно задовольнив позов, натомість відмови у задоволенні позову як такого, що пред`явлений до неналежних відповідачів.

Встановивши пред`явлення позову до неналежного відповідача, незалучення до участі у справі співвідповідачів, суд апеляційної інстанції, який позбавлений права усунути таке порушення під час апеляційного провадження, відмовляє в задоволенні позову саме із вказаних підстав, тобто не вирішуючи питання по суті спору (постанова Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, справа № 227/2918/19 (провадження № 61-18406св20).

Доводи відзиву про те, що права третіх осіб, зокрема і ОСОБА_1 в зв`язку із незалученням їх в якості відповідачів порушено не було, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Так, дійсно, права та обов`язки як сторін, так і третіх осіб встановлені ст. 43 ЦПК України, разом із тим права та обов`язки сторін в справі регламентовані ст. 49 ЦПК України, в зв`язку із не набуттям відповідного статусу відповідачів треті особи були позбавлені можливості реалізації відповідних прав в процесі, в зв`язку із задоволенням позову право власності третіх осіб було припинено.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині обґрунтованості позову апеляційним судом не перевіряються, оскільки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на це не посилався.

Разом з тим, спростовуються матеріалами справи доводи апеляційної скарги в частині посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають в нібито ненаправленні учасникам процесу заяви про уточнення позовних вимог, непроведенні підготовчого засідання, оскільки після надходження зазначеної заяви до суду її копії направлено судом повістками від 04 вересня 2020 року (а. с. 185 - 195 т. 1), і на а. с. 54 - 55 т. 2 знаходиться ухвала суду першої інстанції від 04 лютого 2021 року, постановлена за участі позивача та його представника, а також представників третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду на 04 березня 2021 року.

Є помилковими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 922/404/19, згідно правової позиції в якій під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем до закінчення підготовчого засідання подано заяву не про збільшення позовних вимог, а про уточнення позову (а. с. 179 т. 1), в якій ним змінено предмет позову, що є правом позивача, передбаченим ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо упередженості суду, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами, а заява ОСОБА_1 про відвід суду залишена без задоволення ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року (а. с. 167 - 168 т. 2).

Також апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції прийняв незаконну ухвалу про відкриття провадження, не залучивши ОСОБА_1 до участі в справі як відповідача.

Апеляційний суд враховує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18, Верховного суду в постанові від 08 липня 2020 року в справі № 612/808/18 (провадження №61-15537 св 19).

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги, в яких третя особа викладає фактичні обставини спору і правовідносини, які склались у нього з позивачем на підставі партнерського договору від 23 травня 2016 року, апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга в цій частині не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції і не спростовує будь-яких висновків суду, та відхиляє їх.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з позивача на користь третьої особи ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 52970,40 грн., понесені ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 52970,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.