Провадження № 2-з/161/32/21
У Х В А Л А

30 вересня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

Суддя Луцького міськрайонного суду Крупінська С.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою, поданою до подання позову, в якій просить: накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :11:025:0037, загальною площею 0,026 га, що розташована в АДРЕСА_1 ; накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 26720893.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду в судовому засіданні за відсутності сторін по справі.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з поданої заяви, вказаний будинок із зазначеними квартирами розташований на земельній ділянці 0,026 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 кадастровий номер: :11:025:0037. Дана земельна ділянка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте частки не виділені в натурі, тому предметом позову ОСОБА_1 в майбутньому, буде вимога про в виділення в натурі належної Ѕ частки зі складу земельної ділянки площею 0,026, яка знаходиться по АДРЕСА_3 .

Заявниця вважає, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або не уможливити захист її прав та інтересів та виконання рішення суду про виділ частки в натурі зі складу земельної ділянки.

З поданої заяви вбачається, що позивач має намір звернутися до суду з вимогами про виділ Ѕ частки земельної ділянки в натурі. В разі задоволення даного позову у особи зміниться право власності з спільної часткової на особисту. Дана земельна ділянка не прив`язана до квартири, яку зі слів заявниці має відчужити відповідач. Розпорядитися спірною земельною ділянкою самостійно без згоди заявника відповідач також не вправі, а тому забезпечення позову може вплинути на порушення права власності відповідача за майбутнім позовом.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № від 28.09.2021 року, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :01, земельна ділянка, яка складається з Ѕ частки земельної ділянки площею 0,260 га, кадастровий номер :11:025:0037, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрована на праві спільної часткової власності на Ѕ частку земельної ділянки за ОСОБА_1 .

Пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Статтею 24 вказаного закону передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав зокрема є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням чого, доводи заявниці, що відповідач має можливість здійснити дії з відчуження спірного майна, що підтверджує наявність загрози можливого невиконання рішення суду, є необґрунтованими. Будь-яких інших доводів, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, позивачем не обґрунтовано і не доведено жодним доказом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Будь-яких інших об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом не встановлено.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає, що позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська