СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
Провадження №2/760/1829/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

27 липня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Сироти О.М.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІI. Описова частина

ОСОБА_1 в листопаді 2020 року звернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк» з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою від 20.11.2020 в справі було відкрито спрощене позовне провадження.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 09 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №1259, яким стягнуто з нього кредитну заборгованість у сумі 39289,19 гривень на користь АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 23.05.2007.

12 липня 2017 року Головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54280603. В подальшому державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та про звернення стягнення на пенсію Позивача в Головному управлінні ПФУ у м. Києві.

Позивач зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки зазначений виконавчий напис вчинено на підставі правочину, який не було нотаріально посвідчено. Крім того, як зазначає Позивач, під час укладання вказаного договору з АТ КБ «Приватбанк» ним було підписано лище Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, проте не підписував на самих Умов та правил, ані Тарифів. Крім того, ані Умови, ані Тарифи, як зазначає Позивач не були надані приватному нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим приватний нотаріус жодним чином не міг пересвідчитися у безспірності заборгованості, розрахунок якої був складений банком.

Більше того, як зазначає Позивач, заява від 23.05.2007 заповнювалася ним з метою отримання картки «Універсальна GOLD», проте Відповідач не відкривав Позивачу картковий рахунок, не встановлював кредитний ліміт та не видавав йому кредитну карту.

Крім того, виконавчий напис, як стверджує Позивач, виданий щодо вимог, за якими пройшов строк позовної давності.

Відтак, Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва А.А. від 09 лютого 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №1259 про стягнення заборгованості з Позивача в сумі 39289,19 гривень.

Крім того, Позивач стверджує, що на виконання оскаржуваного виконавчого напису державним виконавцем з Позивача на користь Відповідача було стягнуто суму в розмірі 39289,19 гривень. Вважаючи, що вказані кошти стягнуті безпідставно, Позивач просить стягнути їх з АТ КБ «Приватбанк». Стягненню з Відповідача, як вважає Позивач, підлягають також матеріальні збитки, понесені ним у зв`язку з оплатою виконавчого збору в розмірі 3928,92 гривень та витрат виконавчого провадження в сумі 227,74 гривень.

Позивач також наполягає на тому, що внаслідок неправомірних дій Відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка виявилася у моральних стражданнях, тривалих переживаннях, погіршенні емоційного, фізичного, духовного, фінансового стану, часу, який знадобився для відновлення порушених прав. Достатньою компенсацією за заподіяну моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 125000 гривень.

У судовому засіданні Позивач та його представник позов підримали.

Відповідач відзиву на позов, а треті особи - письмових пояснень - суду не подали, своєї присутності у судовому засіданні не забезпечили.

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів справи із постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

23 травня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами згідно з діючими тарифами.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

09 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігвського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №1259, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 39289,19 гривень на користь АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 23.05.2007.

В подальшому АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київа) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Гресь Т.О. було відкрите виконавче провадження №54280603.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З наявних матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, вбачається, що підставою для його вчинення стали: заява про вчинення напису, розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6682,83 грн стала простроченою в повному обсязі з 30.11.2011, письмової вимоги про усунення порушень з доказами її направлення боржнику, копії заяви ОСОБА_1 від 23.05.2007 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відтак вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту не можуть вважатися безспірними з огляду на пропуск стягувачем строків позовної давності.

Крім того, до Заяви про вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу не було надано оригіналу Заяви ОСОБА_1 , Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою і Тарифів, які складають Договір про надання банківських послуг. Зазначене також свідчить про те, що Приватний нотаріус не мав змоги пересвідчитися у безспірності заборгованості ОСОБА_1 і повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису.

Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід визнати обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З урахуванням того, що виконавчий напис від 09.02.2017 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій Відповідач стягнув з Позивача грошові кошти відсутня, є підстави для застосування до даних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України та для задоволення позову в частині, що стосується стягнутої суми в розмірі 39289,19 гривень.

Вимоги Позивача про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» понесених ним витрат на оплату виконавчого збору в розмірі 3928,92 гривень задоволенню не підлягають.

Так, згідно з ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, Законом передбачений спосіб захисту прав боржника у випадках стягнення з нього виконавчого збору під час виконавчого провадження за виконавчими документами, в подальшому визнаними такими, що не підлягають виконанню. Натомість, обраний Позивачем спосіб захисту у вигляді стягненню виконавчого збору з Стягувача не відповідає закону, а тому і не підлягає задоволенню.

Проте такі аналогічних положень щодо повернення витрат на виконавче провадження Закон не містить, а тому витрати, понесені Позивачем на їх оплату в розмірі 176,74 гривень (сама така сума підтверджується матеріалами виконавчого провадження) можна віднести до матеріальної шкоди, заподіяної Позивачу внаслідок дій Відповідача, а тому суд погоджується з вимогами про їх стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 .

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 125000 гривень, то суд керується наступним.

Згідно з ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Посилаючись на заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправного вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 посилається на викликані такими обставинами моральні страждання, тривалі переживання, погіршення емоційного, фізичного, духовного, фінансового стану, витрачання часу, який знадобився для відновлення порушених прав.

В даному випадку суд звертає увагу на те, що Позивачем не надано жодних доказів у підтвердження моральних переживань, погіршення стану здоров`я тощо. Надані Позивачем копії медичних документів не свідчать про наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між вчиненням виконавчого напису та необхідністю звернення за медичною допомогою.

Крім того, не зважаючи на те, що Позивач, як він стверджує, дізнався про вчинення виконавчого напису в 2017 році, проте звернувся до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню лише в листопаді 2020 року, суд приходить до висновку про те, що існування виконавчого напису не створювало у ОСОБА_1 таких моральних переживань та страждань, які б дійсно вимагали термінового пошуку захисту своїх прав та їх відновлення.

Усе зазначене свідчить про відсутність в матеріалах справи таких доказів, які б свідчили про заподіяння Позивачу моральної шкоди, а тому у задоволенні вимог Позивача в цій частині суд відмовляє.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що Позивач згідно із Законом України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, з Відповідача користь держави підлягає сплаті судовий збір в загальній сумі 840,80 гривень.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявна копія Договору №15/10/20-2 від 15 жовтня 2020 року про надання адвокатом правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Наумчуком В.М. Згідно з наявним розрахунком суми гонорару за надану адвокату допомогу, Позивачем понесено витрати на оплату його послуг в сумі 12250 гривень.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність клопотання Відповідача про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з нього компенсацію в розмірі пропорційному до задоволених вимог, який визначається судом за наступною формулою:

39465,93 х 12250 / 207735,04 = 2327,28 (гривень)

Відтак, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 2327,28 гривень компенсації витрат на правничу допомогу.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.15, 16, 18, 1212 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09 лютого 2017 року за реєстровим номером №1259, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. на підставі Кредитного договору від 23.05.2007, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості та понесених витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, в загальному розмірі 39289,19 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 39289,19 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять грн 19 коп.) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію за понесені витрати виконавчого провадження в розмірі 176,74 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на правничу допомогу в розмірі 2327,28 гривень.

3.Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

4.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, адреса: м. Чернігів, пр. Миру, 55.

Третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: м.Київ, пр. Повітрофлотський, 76А, .

Суддя: