Ухвала

24 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 523/8341/15

провадження № 61-15000ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «РВ-Лізинг», товариства з обмеженою відповідальністю «Таксі-Лідер» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимоги, просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «РВ-Лізинг» (далі - ТОВ «РВ-Лізинг»), товариства з обмеженою відповідальністю «Таксі-Лідер» (далі - ТОВ «Таксі-Лідер»), а саме: відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок втрати заробітку за час попереднього лікування та відновлення стану здоров`я у розмірі 380 тис. грн; відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження належного йому майна у розмірі 23 156 грн; упущену вигоду у вигляді втраченої винагороди, яка могла бути отримана у разі участі у міжнародних гонках на мотоциклах «Париж-Дакар», згідно зі ставками призового фонду у розмірі 2 847 552 грн; компенсацію вартості за проведення подальшої медичної операції для відновлення роботи селезінки та підшлункової залози шляхом трансплантації у розмірі 983 675 грн; відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 тис. грн; витрати за проведення судової експертизи у розмірі 23 156 грн; зобов`язати відповідачів за власний рахунок усунути механічні пошкодження мотоцикла згідно експертизи в загальному розмірі 198 679 грн або прийняти пошкоджений мотоцикл та передати йому новий мотоцикл такої ж самої моделі, або сплатити вартість нового мотоцикла у розмірі 513 960 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ТОВ «РВ-Лізинг», ТОВ «Таксі-Лідер» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 88 607 грн 82 коп. та моральну шкоду у розмірі 90 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 88 607 грн 82 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 тис. грн. У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, у якій просив рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року переглянути й ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, зокрема, указати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав); обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права й надати до суду касаційної інстанції уточнену касаційну скаргу разом з копіями відповідно до кількості учасників справи.

У вересні 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 надав уточнену касаційну скаргу, у якій просив переглянути постанову суду апеляційної інстанції, визнати її незаконною та проголосити нове судове рішення, помилково вважаючи, що недоліки касаційної скарги ним усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

05 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 08 вересня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Так, зазначена касаційна скарга ОСОБА_1 не містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, крім того, не зазначено підстав на підтвердження поважності пропуску процесуального строку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається указувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, тому заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати отримання копії оскаржуваного судового рішення.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, у тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Аналіз змісту касаційної скарги не містить причин пропуску строку, які суд може визнати поважними.

На підтвердження поважності пропуску строку заявник має навести підстави та надати їх до суду разом із відповідними доказами та клопотання про поновлення цього строку.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян