ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1814/21 Справа № 697/2951/19
Канівський міськрайонний суд Черкаської області
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

30 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ГоловуючогоНерушак Л.В. (суддя-доповідач)
СуддівЄльцова В.О., Василенко Л.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

10.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, на час розгляду справи судом першої інстанції висновок суду про переривання лікування заявником, який став підставою для відмови у позові через порушення строків звернення, не підтверджено доказами у справі.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

08 вересня 2021 року ухвалою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди- залишено без руху.

Вказаною ухвалою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року.

20 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги повторно на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скаргина ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди залишено без руху повторно, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у сумі 454 грн., але у строк не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено особі, яка подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною, і підлягатиме поверненню.

28.09.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про повторне звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування доводів щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 вказує, що не має можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги до суду через незадовільний майновий стан. Також він зазначає, що на час вимушеного безробіття, скаржник не має можливості виконувати зобов?язання зі сплати аліментів та інші фінансові зобов?язання, що має виключно негативний вплив на майновий стан позивача, який і без того є незадовільним.

На підтвердження вказаних обставин скаржником ОСОБА_1 надано довідку ОК-5 від 25.09.2021 року та відомості з ДРФО від 20.07.2021 року, які необхідні для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду про наявність у скаржника коштів є хибним, оскільки дохід отриманий ОСОБА_1 у 2020 році становить 3258, 72 грн., що свідчить про незадовільний майновий стан позивача.

На підставі частин 1,2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Дослідивши обґрунтованість повторно заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржника, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім?ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров?ю.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, врахувавши майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбачено законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для вчинення судом, зазначених у цих нормах дій, є врахування ним майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону (скаржника).

Як роз`яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що особа, яка заявляє клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland". Від 25 липня 2005 року).

Таким чином, основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу особи, що подає апеляційну скаргу, на те, що вищевказані положення закону передбачають, що звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком.

Як вже зазначалося раніше судом апеляційної інстанції, обставини, на які посилається скаржник ОСОБА_1 , не є достатньою підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріальний стан залежить і від наявності (відсутності) у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, тощо.

Доводи скаржника ОСОБА_1 про незгоду з судом апеляційної інстанції стосовно відмови у звільнені від сплати судового збору зводять до незгоди висновку суду апеляційної інстанції. Тому самі відомості про відсутність працевлаштування, допомоги по безробіттю чи будь-якого іншого виду соціальної допомоги не можуть бути визнані судом достатнім доказом скрутного матеріального становища особи, яка подає апеляційну скаргу, отже, відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору.

З огляду на викладене, апеляційний суд повторно приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за наданих доказів та встановлених судом обставин.

Станом на 30 вересня 2021 року недоліки вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником, не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У розумінні положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів апеляційного суду, виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури, вказує, що апеляційним судом вичерпані, передбачені ЦПК України, заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки поданої апеляційної скарги та необхідності їх усунення.

Як вбачається із судової практики Європейського суду з прав людини, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у свої рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, станом на 30 вересня 2021 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду не усунуто, скаржник попереджений судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник не виконує належним чином своїх обов`язків, передбачених ст. 43 ЦПК України, не проявляє необхідної зацікавленості у розгляді своєї скарги, а також, приймаючи до уваги висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», де було констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, що свідчить про недобросовісність використання скаржником права на апеляційне оскарження судового рішення, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 рокуу строк, наданий для усунення недоліків апеляційної скарги, вказані недоліки щодо сплати судового збору не усунуто, тому у відповідності до вимог ст. 185 та статей 356, 357 ЦПК України дану апеляційну скаргу слід вважати неподаною та скарга підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про визнання наказу недійсним, перерахунок заробітної плати, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - визнати неподаною та повернути особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції Верховного Суду, протягом тридцяти днів, у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

Л.І. Василенко