Справа № 337/1637/21
Провадження № 2/337/1127/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Смірнової А.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання чоловіка до досягнення дитиною трьох років

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 05.05.2018 року між ним та ОСОБА_2 , було укладено шлюб. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2020 року, шлюб було розірвано.

Від шлюбу з відповідачкою має малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом зі ним.

На сьогоднішній день він, як батько дитини, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району та отримує допомогу при народженні дитини відповідно до Закону України «Про допомогу сім`ям з дітьми».

На день звернення до суду, як йому відомо, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні ОСОБА_2 не має. Отже, має можливість надавати йому допомогу як батьку, який виховує дитину, до досягнення дитиною трьох років. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в України становить з 01 січня 2270,00 грн., постійно підвищується. Тому вважає цілком законним та обґрунтованим стягнення з відповідачки по справі на його утримання суму аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно.

Просить суд стягнути з відповідачки, аліменти на його користь на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, та судові витрати покласти на відповідача по справі.

16.07.2021 року, до суду, від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та заперечує проти їх задоволення, у зв`язку з їх недоведеністю, а також наявністю вагомих підстав для відмови в позовних вимогах.

Відповідач, ОСОБА_2 , згідно копії трудової книжки з 02.10.2020 року перебуває на обліку як безробітна в Запорізькому міському центрі зайнятості. У зв`язку з чим, станом на сьогодні, єдиним джерелом доходу Відповідача була допомога по безробіттю у розмірі 1000 щомісячно.

Відповідно до довідки Запорізького міського центру зайнятості № 2980 від 03.06.2021 р. дохід Відповідача за період з 01 січня 2021 р. по 31 травня 2021 р. становив 5000,02 грн., згідно довідки № 4003 від 07.07.2021 р. за період з 01 червня 2021 р. по червня 2021 р. - 933 грн. 34 коп. Вищенаведений щомісячний розмір доходу Відповідача значно менший за встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Хортицьким районним судом винесено судовий наказ від 12.04.2021 р. яким з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2021 р. і до повноліття дитини.

Відповідач по справі, не заперечував проти вищезазначеного рішення суду, а отже і від свого обов`язку щодо утримання нею малолітньої дитини. Так, незважаючи на скрутне матеріальне становище Відповідач систематично сплачувала кошти на утримання спільної дитини, і перерахувала увесь свій дохід на утримання малолітньої дитини, жодних коштів на особисті потреби у ОСОБА_2 не залишалось, у зв`язку з чим остання перебуває на утриманні своїх батьків.

Згідно копії трудової книжки Відповідачу з 01.07.2021 р. припинено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідач здійснює усі залежні від неї міри щодо покращення її матеріального становища, однак наявність у ОСОБА_2 психічного захворювання, значно ускладнює процес її якнайшвидшого працевлаштування. Відповідач змушена тривалий період часу лікуватися та перебувати під наглядом своїх батьків.

Позивачем не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які б слугували підставою для задоволення позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того ОСОБА_2 має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги Позивачу, а тому і відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 3 ст. 86 Сімей кодексу України, для стягнення з Відповідача аліментів на утримання колишнього чоловіка до досягнення спільною дитиною трирічного віку, і є підставою для відмови у задоволенні позову.

21.07.2021 року до суду, від позивач надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що зтвердженнями відповідачки не погоджується, так як мати дитини перебувала на обліку у Запорізькому міському центрі зайнятості лише з 02 жовтня 2020 року по 28 липня 2021 рік - це ситуативна подія. З моменту, коли дитина проживає разом з ним без матері - з 19 червня 2019 року, відповідач по справі не надала жодного доказу про її скрутне матеріальне становище в період до перебування на обліку у Запорізькому міському центрі зайнятості. Заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів було подано лише у березні 2021 року. До цього часу дитина повністю знаходилась на її утриманні. Ніяких доказів щодо утримання сина з боку ОСОБА_2 , до суду не надано, як і не надано ніяких документів щодо оспорювання розміру аліментів у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та хворобою матері дитини та інших обставин, що мають істотне значення. ОСОБА_2 , погодилась з тим фактом, що вона, як мати, повинна сплачувати аліменти на сина.

Окрім довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради про огляд лікарем-психіатром та встановленим діагнозом, ОСОБА_2 , не надано будь-яких доказів, які б підтвердили факт неможливості надання матеріальної допомоги, не надано до суду жодних медичних документів про проходження лікування та перебування на стаціонарному лікуванні, придбання ліків.

Сам факт того, що ОСОБА_2 перебувала на обліку у Запорізькому міському центрі зайнятості, доводить ту обставину, що відповідачка не має обмежень та протипоказань для працевлаштування.

За весь період проживання сина разом з позивачем до моменту стягнення аліментів, ним купуються дитині всі необхідні речі, створюються належні умови для виховання та розвитку дитини. Дитина неодноразово перебувала на стаціонарному лікування, перебуває також на обліку.

Він, як батько, з яким проживає малолітній син, на сьогоднішній день позбавлений можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті в силу проживання з ним дитини, яка потребує належної уваги, розвитку та виховання. Він працює на мінімальну заробітну плату.

Вважає, що надані доводи та докази відповідачкою, не доказують факт її скрутного матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти на його користь. Також аліменти на його утримання мною стягуються лише за 10 місяців - до досягнення дитиною 3-х років, а не за весь період проживання з ним дитини.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові, та окрім іншого, за обставинами справи, вказав, що відповідачка може працювати.

У судовому засіданні відповідачка з позовом не згодна, вказала, що не має фінансової можливості сплачувати аліменти, за станом здоров`я не може знайти роботу. Підтвердила, що дитина проживає з позивачем.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 05.05.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 379.

Від шлюбних відносин мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2020 року.

Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2021 р. і до повноліття дитини.

Дитина ОСОБА_4 проживає із батьком. Ця обставина приймається судом до уваги, адже жодних заперечень із цього питання від відповідачки не надійшло, даний факт вона визнає, та він також підтверджується актом про фактичне проживання громадян від 24.03.2021 року ОСББ «Воронезька 16», і листом Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 10.02.2020 року № К-21.

У зв`язку із наявністю підстав для утримання, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 9 Сімейного кодексу України (права та обов`язки подружжя по утриманню).

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 86 СК України, чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання чоловік, з яким проживає дитина, має незалежно від того, чи він працює, та незалежно від його матеріального становища, за умови, що дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання чоловік, з яким проживає дитина, має і після розірвання шлюбу.

Важливим моментом є те, що законодавство України ставить чоловіка та дружину у рівні умови. Це означає, що матеріальну допомогу чи аліменти, за певних обставин, може отримувати як дружина від чоловіка, так і чоловік від дружини.

Малолітній син ОСОБА_4 , проживає разом з своїм батьком ОСОБА_1 -позивачем по справі, дитина не досягла трьох років.

Відповідачка є особою працездатного віку, перебувала на обліку Запорізькому міському центрі зайнятості, отримувала виплати допомоги по безробіттю, які припинені з 01.07.2021 року. Також оглядала лікарем психіатром.

Суду не надано належних підтверджень того, що відповідачка, з огляду на її стан здоров`я, потребує стаціонарного лікування, та стан її здоров`я перешкоджає працевлаштуванню, або має суттєві обмеження в цьому.

Суд вважає, що відповідачкою, яка є дієздатною і працездатною особою, не надано доказів на підтвердження обставин, які мають істотне значення для беззаперечного встановлення неможливості надання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку.

Разом з цим, враховуючи матеріальне становище відповідачки, сплату аліментів на дитину, також те, що позивач працевлаштований, та отримує дохід, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, також і виходячи з того, що позивач у судовому засіданні конкретно не навів підстав для стягнення саме 1200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів на утримання, суд прийшов до переконання, що заявлений позивачем розмір, жодними доказами не підтверджено, а тому враховуючи вимоги Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» суд прийшов до переконання про необхідність визначення такого у розмірі 1/4 частини мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим на законодавчому рівні, а саме(2270 грн. / 4 = 567,5 грн.), що буде необхідним для задоволення основних соціальних і культурних потреб позивача, буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи, та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави понесені судові витрати у справі у вигляді судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 82, 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліментина його утримання, у розмірі 567(п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 26.03.2021 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 429(чотириста двадцять дев`ять) грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 04.10.2021 року.

Суддя: