ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2884/21
номер провадження 6/695/168/21
УХВАЛА

30 вересня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша подання головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенка В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання державним виконавцем зазначено, що на виконанні Золотоніського відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження №65759980 до складу якого входять виконавчі провадження №65719407 з виконання виконавчого листа по справі за №695/460/21 та № 65719137 з виконання виконавчого листа по справі за №695/462/21 виданого 13.05.2021 року.

Боржником сума боргу на день звернення до суду не погашена, декларацію не надана, будь-яких дій, спрямованих на погашення суми боргу не здійснено. На адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до державного виконавця, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Оскільки боржник ухиляється від погашення суми боргу, не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів, тому державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

У судове засідання з розгляду подання сторони та державний виконавець не прибули.

Відповідно до норм ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Розглянувши подання та додані до нього документи, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»)

Частиною 1 ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Обґрунтовуючи необхідність тимчасового обмеження права боржника на виїзд з України державний виконавець вказує, що боржник ухиляється від погашення боргу та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів.

Вивчаючи матеріали подання судом було встановлено, що постановою головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко В.В. від 10.06.2021 року були об`єднані виконавчі провадження № 65719137, №65719407 у зведене виконавче провадження №65759980.

Головним державним виконавцем вказано, що боржника належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження, що стверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового повідомлення, яке було направлено боржнику 25.06.2021 року. Вказане повідомлення було вручено особі за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, згідно акту державного виконавця від 24.06.2021 року при виїзді за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що боржник за вказаною адресою тривалий час не проживає, майна, яке б належало боржнику за вказаною адресою не виявлено.

Отже, головним державним виконавцем не доведено належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, адже жодних доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, суд зауважує, що лише факт наявності відкритого зведеного виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання свого обов`язку про погашення заборгованості, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених в ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем не надано суду доказів щодо ухилення боржника від виконання зобов`язання, оскільки останній належно не повідомлений про відкриття виконавчого провадження, по свої обов`язки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» , а відтак не доведено і його умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суд.

Таким чином, на підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст.ст. 247, 353, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.В. Середа