Справа № 310/9079/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2021 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Соколової О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянськ у порядку загального позовного провадження цивільну справу №310/9079/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бердянської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом і заповітом, припинення обтяження нерухомого майна, -
за відсутності сторін та їх представників, -
За змістом позовної заяви, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , 1936 р.н., що постійно мешкав в АДРЕСА_1 , після його смерті заведена спадкова справа №742/2001. 27.09.2001 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого звернулась рідна сестра ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , згідно з якою, є також інші спадкоємці за законом, а саме, рідні сестри померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Спадкове майно складається з житлового будинку за місцем проживання померлого. ОСОБА_8 19.01.2002 звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_7 .
Згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.01.2003 за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 . Під час провадження у даній справі 14.10.1998 ухвалою міського суду м. Бердянська заборонено реєструвати договори відчуження будинку АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_4 зареєстровано на підставі вказаного судового рішення.
Сторона позивача зазначає, що інша спадкоємиця після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , заяву про прийняття спадщини не подавала, але факт прийняття спадщини підтверджується копією будинкової книги про реєстрацію громадян, які мешкають у буд. АДРЕСА_1 , виданою МВ УМВС України 1970 року, адже спадкоємиця була зареєстрована за адресою спірного домоволодіння з 06.10.1998 по 23.03.2011. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, своїх спадкових прав (після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 не оформила.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є її діти та сестра ОСОБА_4 . У зв`язку із відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №266/2011. Так, 16.04.2011 з заявою про прийняття спадщини за законом після її смерті звернувся син ОСОБА_3 . Крім того, 27.08.2011 з заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємиця першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 звернулась рідна сестра ОСОБА_4 .
Як вказує представник позивача, рішенням Бердянського міськрайонного суду від 15.11.2012 встановлено факт перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2009 року у безпорадному стані через тяжку хворобу та похилий вік та змінено черговість одержання права на спадщину після її смерті, визнано за ОСОБА_4 , спадкоємицею другої черги, право на спадщину після смерті її рідної сестри ОСОБА_5 разом зі спадкоємцями першої черги - її дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на підставі того, що ОСОБА_4 протягом довгого часу турбувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавиці ОСОБА_5 , яка із-за похилого віку, тяжкої хвороби була у безпорадному стані.
10.10.2013 Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області видана постанова, якою ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , належний померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , спадкоємицею якого була рідна сестра ОСОБА_5 , яка спадщину фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлювальних документів.
Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Бердянську померла ОСОБА_4 , після смерті якої заведена спадкова справа за №275/2018. У позовній заяві зазначено, що після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/4 частку цього ж домоволодіння, яку вона фактично прийняла, але не оформила, після померлої ОСОБА_5 . За прийняттям спадщини звернулась ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 04.03.2008 за р.№1-247, від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , син спадкодавиці, про прийняття спадщини за законом. Крім того, 07.06.2018 до нотаріальної контори подано заяву ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який відмовився від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Таким чином, позивач стверджує, що є спадкоємицею 1/2 частки спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та 1/8 частки цього ж домоволодіння - за законом. Інша 1/8 частка належить за законом ОСОБА_2 . Постановою державного нотаріусу від 21.11.2020 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з виявленим арештом на житловий будинок.
На підставі наведеного, внаслідок неможливості позасудового захисту спадкових прав позивачки, із посиланням на ст. 15, 16, 392, 1270 ЦК України, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді від 12.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, визначено строк для подання учасниками справи заяв по суті справи. Згідно з ухвалою відповідачам визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виклик відповідача-2 у справі постановлено здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою.
Ухвалою суду від 04.02.2021 клопотання представника позивачки адвоката Безуха М.І. про витребування доказів задоволено. Залучено у якості співвідповідача Бердянську державну нотаріальну контору. В порядку витребування доказів зобов`язано Бердянську державну нотаріальну контору надати засвідчені копії спадкових справ: №742/2001, заведеної після смерті ОСОБА_7 , 1936 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , №266/2011, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , №275/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ухвала суду виконана 23.03.2021 в повному обсязі.
Ухвалою суду від 27.04.2021 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено.
Представник позивача адвокат Безух М.І. в судове засідання не з`явився, на підставі клопотання, поданого через канцелярію суду, просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити позовну заяву.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач-1 засобами поштового листування за останньою відомою адресою та через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач ОСОБА_2 26.04.2021 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.
Представник відповідача в.о. завідувача Бердянської ДНК Постол Н. 06.04.2021 письмово повідомила про розгляд справи за її відсутності.
Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Інших заяв та клопотань до матеріалів справи відповідачем не надано, про причини своєї неявки сторони та їх представники суд не повідомили, заяв по суті справи (зокрема, відзиву) не подав.
Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Підстав для відкладення розгляду справи із врахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України судом не встановлено.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
Згідно з довідкою №659, виданою Бердянським державним комунальним підприємством з технічної інвентаризації 03.09.2013, житловий будинок АДРЕСА_1 , проводилась реєстрація права власності Комунальним підприємством з технічної інвентаризації на 1/2 частину на ім`я гр. ОСОБА_7 , на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 10.10.1966 за р.№ 4867 та акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію домоволодіння від 08.06.1989, р.№252 (а.с.165). Дані щодо ОСОБА_4 (1/2 частка) тотожні наступній довідці.
Так, за даними довідки КПТІ БМР від 02.04.2019 №432, виданій позивачці, право приватної спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в рівних частках (по 1/2) за ОСОБА_4 на підставі рішення Бердянського місцевого суду Запорізької області від 09.01.2003 та ОСОБА_7 на підставі договору про надання у безстрокове користування ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою (далі ДНК) 10.10.1966, р.№4867.
Перейменування вулиці Терешкової, на якій розташовано спірне домоволодіння, на вулицю В.Висоцького здійснено на підставі рішення Бердянської міської ради від 18.02.2016 №56 «Про перейменування назв вулиць, проїздів, площ, проспектів, скверів, бульварів в м.Бердянськ».
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.08.2001, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Бердянськ (а.с.119). Із заявою про прийняття спадщини після його смерті до Бердянської державної нотаріальної контори 27.09.2001 звернулась ОСОБА_4 , повідомивши про наявність інших спадкоємців - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (сестер померлого).
Судом встановлено згідно з копією рішення Бердянського місцевого суду Запорізької області від 09.01.2003 у справі №2-474/03 (2-2988/02), ухваленим за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_11 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, що вказаний позов задоволено. Розірвано договір дарування, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 25.02.1997 Бердянською державною нотаріальною конторою, р.№1-522. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно з мотивувальною частиною рішення суду позивачка та відповідачка є спадкоємицями після смерті ОСОБА_7 другої черги у рівних частках. Рішення суду набрало законної сили 10.02.2003.
Відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у цивільній справі №2-474/2003 від 04.09.2009, яка набрала законної сили 10.09.2009, виправлено описки, допущені у вказаному вище рішенні суду, замінено по тексту рішення суду від 09.01.2003 П.І.Б. відповідача на ОСОБА_5 .
Відповідно до даних спадкової справи №266/2011, ОСОБА_3 16.04.2011 звернувся до Бердянської ДНК із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про наявність інших спадкоємців за законом ОСОБА_3 нотаріуса не повідомив. Родинні зв`язки вказаних осіб підтверджені копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 серії НОМЕР_5 від 15.04.2011.
27.08.2011 з заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємиця першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , звернулась рідна сестра ОСОБА_4 (а.с.146). Відповідно до її заяви, крім неї, спадкоємцями за законом є сини померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .
У мотивувальній частині рішення встановлено, що « ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердянську померла рідна сестра позивачки - ОСОБА_5 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація її смерті була здійснена відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 27.03.2011р., актовий запис № 421, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Зі слів позивачки, що стороною відповідачів не спростовано, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, яке складається з житлової квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилась за законом, заведена спадкова справа № 266 за 2011р., свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Позивач ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною сестрою померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_6 , видане Народним комісаріатом внутрішніх справ СРСР у 1939 році, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_13 , яка змінила своє прізвище на ОСОБА_17 у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_18
04.08.1965р. позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 і відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , видане міськім відділом РАЦС м. Бердянська Запорізької області, актовий запис №499, змінила прізвище ОСОБА_16 на ОСОБА_19 .
Після смерті її сестри ОСОБА_5 залишилося два спадкоємця першої черги: її сини, відповідачі по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Позивач ОСОБА_4 , як рідна сестра померлої, є спадкоємицею другої черги, що стороною відповідачів не спростовано. У встановлений законом шестимісячний строк, а саме - 17.08.2011р., позивач звернулася з заявою до Бердянської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті сестри ОСОБА_5 , в якій повідомила про спадкоємців за законом після смерті сестри ОСОБА_5 , її дітей, спадкоємців першої черги - відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ».
Державним нотаріусом Бердянської ДНК Сальнік О.Ю. 10.10.2013 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за результатом розгляду документів, поданих ОСОБА_4 , що зареєстрована по АДРЕСА_3 , поданих для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала по АДРЕСА_1 на 1/4 частку вказаного житлового будинку, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , спадкоємицею якого була рідна сестра ОСОБА_5 , яка спадщину фактично прийняла, але не оформила спадкових прав. Проте, у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки спадкоємицею не надано правовстановлюючі документи, а саме, рішення суду від 09.01.2003.
12.08.2014 Бердянською ДНК за №3162/02-14 надано роз`яснення, відповідно до якого після смерті ОСОБА_7 заведено спадкова справа №742/2001. 27.09.2001 з заявою про прийняття спадщини за законом після його смерті звернулась ОСОБА_4 (а.с.118,132). До складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці за законом: рідна сестра померлого ОСОБА_8 19.01.2002 подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом (а.с.120) на користь ОСОБА_4 ; рідна сестра ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини не подавала, але факт прийняття підтверджений копією будинкової книги про реєстрацію громадян, які мешкали у спірному домоволодінні (зареєстрована з 06.10.1998 по 23.03.2011). Копія книги досліджена судом під час розгляду справи.
Відповідно до роз`яснення, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після її смерті заведено спадкову справу №266/2011. 16.04.2011 з заявою про прийняття спадщини за законом після її смерті звернувся син ОСОБА_3 . Також, 27.08.2011, як спадкоємиця першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_4 , оскільки черговість одержання свідоцтва змінена в судовому порядку. 10.10.2013 винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, як про це зазначено вище.
Судом встановлено, що за даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області 19.03.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що, відповідно, є датою відкриття спадщини (актовий запис №420 від 19.03.2018) (а.с.72).
За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 04.03.2008 державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Тищук Н.Ю. за р.№ 1-247 (а.с.84). Копія вказаного заповіту, відповідно до якого на випадок смерті ОСОБА_4 належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , знаходиться у справі. Номер заповіту у спадковому реєстрі згідно з витягом №13423051 від 04.03.2008 - №44178837 (а.с.85).
За даними довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету БМР від 17.04.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із смертю, актовий запис 420 від 19.03.2018 (а.с.83).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 23.03.1972 ОСОБА_10 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_19 » на « ОСОБА_21 » підтверджена копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (серії НОМЕР_10 від 14.02.1996) (а.с.86-87).
Місце реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 зареєстровано з 29.03.2008 за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_11 , а.с.89, довідка про реєстрацію місця проживання, а.с.112).
За матеріалами спадкової справи №275/2018 у заяві від 07.06.2018 ОСОБА_1 про прийняття спадщини вказано, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем відповідно до ст.1241 ЦК України є чоловік спадкодавця ОСОБА_10 , 1937 р.н., та спадкоємець за законом син померлої ОСОБА_2 , 1966 р.н. Родинні зв`язки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка приходиться йому матір`ю, підтверджені копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 від 29.12.2004.
Шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_23 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_19 ), 1939 р.н., зареєстровано міським відділом РАЦС м.Бердянськ Запорізької області 04.08.1965 (свідоцтво серії НОМЕР_13 від 04.08.1965, а.с.90).
Інших спадкоємців першої черги, передбачених ст.1261 ЦК України, а також спадкоємців за правом представлення згідно ст.1266 ЦК України, немає. До складу спадкового майна входить 1/2 частка спірного домоволодіння (а.с.70).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що дійсно ОСОБА_10 07.06.2018 подав до нотаріуса заяву, за змістом якої про заповіт на користь ОСОБА_1 йому відомо, зміст ст.1241 ЦК України йому роз`яснено, від прийняття обов`язкової частки у спадщині він відмовляється (а.с.71).
Інший спадкоємець за законом - відповідач ОСОБА_2 17.03.2018 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 за законом 17.03.2018 (а.с.99), до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_3 . Проте, він у рівній частці із позивачкою має право й на 1/8 частку спірного домоволодіння. У матеріалах справи міститься відповідь відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету БМР від 11.01.2019 №0160, за змістом якої на момент смерті ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 зареєстрований, крім неї, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.98).
Державним нотаріусом Бердянської ДНК Постол Г.Н. 21.11.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у спадковій справі №275/2018, а саме, за результатом розгляду документів, поданих позивачкою ОСОБА_1 , для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Бердянською ДНК 04.03.2008 за р.№1-247 після померлої ОСОБА_4 , 1939 р.н., на 1/2 частку спірного домоволодіння. У справі також міститься заява сина спадкодавиці ОСОБА_4 . ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом. 07.06.2018 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , подано заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала інформація про накладення арешту на підставі рішення нарсуду Бердянського району 20.10.1998, що передбачено п. 4.17 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, до його зняття та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім того, під час розгляду справи досліджено копію ухвали Бердянського місцевого суду Запорізької області від 14.10.1998 у справі №2-474/03, яка набрала законної сили 30.10.1998. Згідно з вказаним судовим рішенням заборонено реєстрацію договору відчуження будинку АДРЕСА_1 в порядку забезпечення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним. Копія ухвали для виконання підлягала надісланню до Бердянської державної нотаріальної контори. Заходи забезпечення вжито судом за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 від 13.10.1998, що підтверджено матеріалами вказаної цивільної справи №2-474/03, витребуваної судом з архіву (а.с.11).
За даними архіву Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, вищевказане обтяження дійсно накладено на майно у справі №2-474/2003 за позовом ОСОБА_24 (потім правонаступника ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності, ухвалою від 14 жовтня 1998 року міського суду м. Бердянська, яким було заборонено реєструвати договори відчуження будинку АДРЕСА_1 .
Предметом позову є захист спадкових справ позивачки ОСОБА_1 , як спадкоємиці після смерті її матері ОСОБА_4 першої черги спадкування за законом шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, до складу якого входять 1/8 частина житлового будинку АДРЕСА_1 та спадкоємиці за заповітом, посвідченим у нотаріальному порядку, на 1/2 частину цього ж домоволодіння.
Підставою для звернення до суду стала неможливість реалізації спадкових прав ОСОБА_1 в позасудовому порядку, із врахуванням відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного цивільного законодавства.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
За нормою ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як роз`яснено у п.23,27 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
За нормою ст. 1223, ч.1 ст.1235, ч.2 ст.1236 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. При цьому, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Крім того, як передбачено ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Згідно зі ст.1245, 1261, 1269 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Як передбачено ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Так, заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на 1/2 частку спадкового майна, на час розгляду справи не оспорювався, недійсним не визнаний. Реєстрація позивачки за адресою спірного домоволодіння за місцем проживання підтверджена належними та допустимими доказами. Враховуючи відмову відповідно до ст.1241 ЦК України чоловіка спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_10 від отримання обов`язкової частки у спадковому майні, що підтверджено належними та допустимими доказами, а також своєчасне звернення (відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України) іншого спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом в нотаріальному порядку, який із змістом заповіту обізнаний, суд знаходить підтвердженим позовні вимоги у повному обсязі.
Спадкодавиці ОСОБА_4 належала на праві власності 1/2 частка спірного домоволодіння на підставі рішення суду та 1/4 частка домоволодіння після померлої сестри ОСОБА_5 , яка фактично прийняла 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 після померлого брата ОСОБА_7 , але не оформила її.
Враховуючи матеріали спадкових справ, з об`єктивних причин враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на частку, що належала ОСОБА_7 , та накладення заборони відчуження на спірне домоволодіння, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не оформили своїх спадкових справи відповідно після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Проте, їх належність до кола спадкоємців за законом знайшла своє належне підтвердження.
Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
За нормою ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 , окрім позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , який відмовився від прийняття спадщини, та ОСОБА_2 , у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Відсутність інших спадкоємців та факт відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позивачці знайшли своє беззаперечне підтвердження.
Оцінивши наявні докази, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та належності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , а також спадкоємиці за заповітом (на 1/8 та 1/2 частку спірного домоволодіння відповідно) підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту її оспорюваного спадкового права.
В даному випадку, накладення заборони (обтяження майна) мало тимчасовий характер на час розгляду цивільної справи, як це встановлено судом. При цьому, судове рішення набрало законної сили, відповідно, подальше збереження обтяження не є доцільним та обґрунтованим.
Суд, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, виходить з правового змісту ст. 41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, відповідно до яких право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права та ст. 16 ЦК України, яка врегульовує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до передбачених способів захисту цивільних прав.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.
Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Обтяження було встановлене на підставі ухвали суду в порядку забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Так, позивачка не є учасником вищевказаної цивільної справи №2-474/2003, а тому позбавлена можливості подати заяву про скасування заходів забезпечення позову.
Наявне обтяження нерухомого майна, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , перешкоджає позивачці у вільній реалізації її прав, як спадкоємиці після смерті матері. Зазначений запис обтяження є архівним, реєстрацію заборони здійснено Бердянською державною нотаріальною конторою, дані щодо заборони автоматично перенесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, без наявності додаткових підстав для її застосування, крім вказівки на судове рішення.
Оскільки судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі у спосіб, визначений стороною позивача.
Виходячи з критеріїв, встановлених ч.3,9 ст.141 ЦПК України, оскільки поданий спір не виник внаслідок неправильних дій або бездіяльності відповідачів, суд дійшов висновку про те, що судові витрати, сплачені при зверненні до суду, слід залишити за позивачкою. Вимог про стягнення інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, ОСОБА_1 не заявлено.
Керуючись ст. 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 158, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бердянської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом і заповітом, припинення обтяження нерухомого майна задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом та на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а, разом, - на 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Судові витрати зі сплати судового збору, сплачені при зверненні до суду, залишити за позивачкою.
Реквізити учасників справи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_14 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_15 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_16 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення суду складено та підписано 23.09.2021.

Суддя Л. А. Вайнраух