Справа № 684/320/21
У Х В А Л А

01 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О. І., ознайомившись з позовною заявою Профспілки співробітників банківського та фінансового контролю, ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про скасування наказів, протоколів трудового колективу, визнання представницьких органів неповноважними, визнання колективного договору недійсним, зобов`язання до вчинення дій, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів у якому просять:

скасувати протокол зборів 2010 року щодо обрання Ради трудового колективу та визнати Раду трудового колективу не уповноваженою представляти інтереси трудового колективу відповідача (вимога-1);

скасувати протокол зборів щодо створення спільного представницького органу сторони працівників 2013 року та визнати спільний представницький орган не уповноваженим представляти інтереси трудового колективу відповідача (вимога-2);

визнати недійсним та скасувати Колективний договір на 2010 р. між адміністрацією та трудовим колективом АТ ""УКРСИББАНК" (вимога-3);

скасувати наказ Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» № H-RB-2019-396 від 04 листопада 2019 року (вимога-4). Призначено головуючих, секретарів зборів трудового колективу тощо;

скасувати наказ Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» №H-LEG-2019-98 від 22 листопада 2019 року (вимога-5). Цим наказом призначено робочі органи конференції трудового колективу;

визнати незаконною Конференцію трудового колективу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» від 27 листопада 2019 року та скасувати протокол Конференції трудового колективу від 27.11.2019;

зобов`язати Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» розпочати колективні переговори з Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору (вимога-6);

стягнути з Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на користь Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу за липень 2021 року (вимога-7);

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з вихідної допомоги при звільненні (вимога-8).

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Вважаю, що у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог (вимога-1, вимога-2, вимога-4, вимога-5, вимога-6) необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, зокрема справи, що виникають з трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вказаними нормами визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Основною ознакою трудових відносин є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації.

Встановлення правовідносин між сторонами є важливим та впливає на те, що за відсутності трудових правовідносин між сторонами, що регулюються нормами КЗпП України, не може виникати й порушення відповідачем трудових прав позивача.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ст. 221 КЗпП України визначено, що органами, які розглядають трудові спори, є комісії по трудових спорах та районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди.

Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачений у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (стаття 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених статтею 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (стаття 25 указаного Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (частина п`ята статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов`язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (частини друга, четверта статті 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Статтею 36 Конституції України встановлено, що громадяни України мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначено Законом України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі - Закон), відповідно до статті 1 якого професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - це добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Членом профспілки є особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

Згідно зі статтею 4 Закону законодавство про профспілки складається з Конституції України, Закону України «Про об`єднання громадян» (який застосовується до профспілок, якщо інше не передбачено зазначеним Законом), цього Закону, КЗпП України та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Відповідно до статті 14 указаного Закону профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.

Із позовної заяви убачається що позивач як профспілкова організація звернувся до суду першої інстанції за захистом порушених трудових прав працівників відповідача, як членів профспілки щодо вимог: вимога-1, вимога-2, вимога-4, вимога-5, вимога-6.

Згідно з статуту метою профспілки є здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних та інших прав громадян.

Завданнями профспілки є: захист прав та інтересів членів Профспілки; сприяння підвищенню рівня оплати та умов праці, продуктивності праці; сприяння участі працівників в управлінні підприємством та розподілі його прибутків; сприяння розбудові дієвого профспілкового руху та кооперативного руху; сприяння зміні законодавства у бік збільшення гарантій захисту професійної (трудової) діяльності (навчання), збереженню і розширенню наявних трудових прав; участь в управлінні державним соціальним страхуванням в якості представника застрахованих осіб; організація і здійснення громадського контролю за реалізацією прав громадян у сфері охорони здоров`я, медико-соціальної допомоги; участь в охороні довкілля, захисті населення від негативного екологічного впливу; участь у здійсненні заходів, спрямованих на розвиток житлового будівництва, поліпшення використання та забезпечення збереження житлового фонду, у захисті економічних та соціальних прав громадян, пов`язаних з одержанням, утриманням і збереженням житла; представництво інтересів працівників в органах, що розглядають індивідуальні трудові спори, а також при вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів); організація відповідних фондів та кредитних спілок, створення друкованих органів, інших засобів масової інформації, видавництв, поліграфічних підприємств, установ, організацій зі статусом юридичної особи, господарських товариств; організація та проведення страйків, зборів, мітингів, походів і демонстрацій на захист конституційних, трудових, соціально-економічних, освітніх, культурних інших прав та інтересів громадян ( п. 1.4 Статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 1045-XIV встановлено, що забороняється втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб у діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань, яке може призвести до обмеження прав профспілок або перешкодити законному здійсненню їх статутної діяльності.

У цій нормі міститься пряма заборона втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань.

Із позовної заяви убачається, що спір виник між первинною профспілковою організацією та роботодавцем відносно вимог (вимога-1, вимога-2, вимога-4, вимога-5, вимога-6), однак такий спір існує не у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, а отже відносно вказаних вимог не є трудовим, а відтак не віднесений до цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі за позовними вимогами: вимога-1, вимога-2, вимога-4, вимога-5, вимога-6 приходжу до переконання про відсутність підстав для їх розгляду у порядку цивільного судочинства. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за цими вимогами не мають характеру трудових, адже спір виник з питань що належить до виключної компетенції відповідача, а тому такий спір має вирішуватися відповідно до статутних документів сторін та законодавства, яке регулює основи їхньої діяльності.

Приходжу до висновку про те, що оскільки не встановлено підстав для захисту порушеного права у порядку цивільного судочинства, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353, пунктом 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Профспілки співробітників банківського та фінансового контролю, ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про скасування наказів, протоколів трудового колективу, визнання представницьких органів неповноважними, визнання колективного договору недійсним, зобов`язання до вчинення дій, стягнення коштів, в частині позовних вимог:

скасувати протокол зборів 2010 року щодо обрання Ради трудового колективу та визнати Раду трудового колективу не уповноваженою представляти інтереси трудового колективу відповідача (вимога-1);

скасувати протокол зборів щодо створення спільного представницького органу сторони працівників 2013 року та визнати спільний представницький орган не уповноваженим представляти інтереси трудового колективу відповідача (вимога-2);

скасувати наказ Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» № H-RB-2019-396 від 04 листопада 2019 року (вимога-4);

скасувати наказ Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» №H-LEG-2019-98 від 22 листопада 2019 року (вимога-5);

визнати незаконною Конференцію трудового колективу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» від 27 листопада 2019 року та скасувати протокол Конференції трудового колективу від 27.11.2019;

зобов`язати Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» розпочати колективні переговори з Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору (вимога-6).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. І. Якимець