Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_5 , в інтересах якої діють її законні представники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження житловим будинком шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім неї, зареєстровані чоловік - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_4 , невістка - ОСОБА_3 , внучка - ОСОБА_5 . Відповідачі не проживають у належному позивачу житловому будинку з 2015 року, оскільки офіційно живуть в Королівстві Іспанія. Реєстрація місця проживання відповідачів залишилася формальною, речей та їх майна в будинку не залишилося. Із причини реєстрації відповідачів за адресою належного їй будинку, позивач не може отримати житлову субсидію та вимушена сплачувати надмірні комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві. Крім того, вказали, що неповнолітня дитина забезпечена належними житловими умовами у Королівстві Іспанія, проживає в орендованій її батьками квартирі в м.Мурсія Королівства Іспанія.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак до суду не з`явилися, подали заяви, із яких вбачається, що вони позовні вимоги позивача визнають та просять їх задовольнити, оскільки проживають на території Королівства Іспанія на постійній основі.

Відповідач неповнолітня ОСОБА_5 , в інтересах якої діють її батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, її мати ОСОБА_3 подала письмову заяву, із якої вбачається, що вона не заперечує щодо зняття з реєстрації її дочки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона навчається в загальноосвітній школі міста Мурсія в Королівстві Іспанія, позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок є власністю позивача ОСОБА_1 .

Із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постійній основі проживають на території Королівства Іспанія. ОСОБА_4 , ОСОБА_3 працюють у м. Мурсія, а неповнолітня ОСОБА_5 у цьому ж місті навчається у загальноосвітній школі. Проживати за місцем реєстрації в Україні не бажають.

Відповідачі у будинку АДРЕСА_1 без поважних причин не проживають з 2015 року, хоча зареєстровані за цією адресою. Дана обставина підтверджується даними, викладеними в позовній заяві, актами обстеження місця фактичного проживання сім`ї, затвердженого Іванівським сільським головою Тернопільського району.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст.317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірного житлового будинку з 2015 року, чим створюють позивачу перешкоди в користування ним.

Беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаному будинку, фактично не проживають у ньому, перешкоджають позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 .

Керуючись ст.76-80, 200, 263, 265 ЦПК України, ст.317, 319, 383, 391, 405 ЦК, ст.150 ЖК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Уснути перешкоди ОСОБА_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користуванні житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в інтересах якої діють її законні представники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Текст повного рішення виготовлено 1 жовтня 2021 року.

Суддя