Справа № 296/5919/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 24.06.2021 року дізналась про виконавчий напис, оскільки саме цієї дати її роботодавець отримав лист від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П. В. з реєстраційним номером виконавчого провадження № 65569106 та постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.06.2021 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки чинна на цей час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ураховуючи постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року передбачає вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі нотаріально посвідченого договору.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 31035 від 18.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, надала докази погашення заборгованості за кредитом ще 09.08.2018 року у сумі 3600,00 грн (а.с. 14).

У відзиві на позов представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити та посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору № 1721345 про надання кредиту від 11.06.2018 року, який укладений між сторонами в електронній формі (оферти). На виконання договору позивачу перераховані грошові кошти в розмірі 4000,00 грн, однак позивач у вказаний в договорі термін кошти не повернула, у зв`язку з чим станом на дату звернення відповідача до приватного нотаріуса прострочення Шмір К. В. з повернення кредиту становило 981 днів, що є меншим за встановлений підзаконними актами трирічний період. На підтвердження розміру заборгованості відповідач надав нотаріусу виписку та довідку-розрахунок, позивач обізнана про наявність заборгованості перед відповідачем та не зверталася із заявою до нотаріуса про зупинення виконавчого провадження, а тому грошові вимоги відповідача є обґрунтованими та законними. Також зазначає, що в чинній редакції Постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 приписи пункту 2 (стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин) не виключено (а.с. 49-58).

30.08.2021 року позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 100-106), у якій зазначила, що не погоджується з доводами і запереченнями відповідача, оскільки останнім до відзиву не долучено жодного доказу, який би доводив або спростовував інше; не надано документів, у відповідності до якого нотаріус вчинив виконавчий напис, документи, які б підтверджували безспірність заборгованості.

Позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали.

Фактичні обставини, установлені судом, мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Судом установлено, що на вебсайті credit365.ua опублікована Пропозиція (оферта) укладення договору про надання кредиту, яка підписана із накладенням електронного цифрового підпису директором ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» Р. Гуламі (а.с. 59-79).

У заявці на отримання кредиту № 1721345 від 11.06.2018 року адресованій відповідачу були указані прізвище ім`я та по-батькові позивача ОСОБА_1 , її місце проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти, номер паспорту громадянина України, дату та орган видачі, РНОКПП, які збігаються з даними указаних документів, які додані позивачем до позову, також зазначено номер банківського рахунку, який відкритий АТ КБ «Приватбанк». У заявці були указані сума кредиту 4000,00 грн на строк 30 днів, реальна процентна ставка 385%, плата за користування кредитом - 1266,00 грн (а.с. 81). Указаним документом (заявкою від 11.06.2018 року № 1721345) була акцептована Пропозиція (оферта) укладення договору про надання кредиту ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 3873601 (а.с. 82).

На електронну скриньку позивача було надіслано повідомлення про схвалення заявки (а.с. 83).

Умови Договору № 1721345 від 11.06.2018 року викладено в Індивідуальній пропозиції (оферті) № 1721345 на укладення договору про надання кредиту, яка містить електронний підпис ОСОБА_1 накладений 11.06.2018 року і свідчить про акцептування пропозиціїї, що підтверджується Реєстром (Log File) дій клієнта ОСОБА_1 та відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору (а.с. 59-79, 84).

Так, пунктом 1.1. договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.

Договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці (п. 2.1 Договору).

Згідно з пунктом 2.2. Договору сума кредиту та строк його повернення в межах, визначених Договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов Договору.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Посилаючись на обставини укладення між сторонами 11.06.2018 року договору про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ "АІА Фінанс Груп " довів зазначену обставину заявкою № 1721345 від 11.06.2018 року, надіслану ОСОБА_1 , яка зазначеною заявою ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (прізвище, ім`я та по-батькові, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписала зазначену заяву.

Отже, суд дійшов висновку, що заявку сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».

10.03.2021 року на адресу позивача відповідачем була спрямована претензія з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором (а.с. 93-96).

18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30135, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 09.09.2018 року по 03.03.2021 рік. Загальна сума, що підлягає стягненню - 29900,00 грн (а.с. 120).

17.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. на підставі виконавчого напису № 30135 від 18.03.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плпту, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 11-12).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік) (п. 3.5 Порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. N 662 було внесено зміни до Переліку, якою, зокрема, його було доповнено новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку вищезазначеним новим розділом визнано незаконною та нечинною.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 офіційно оприлюднена Кабінетом Міністрів України (https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v2008805-17#Text).

Отже, станом на день видачі спірного виконавчого напису розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку був нечинним.

За змістом Переліку, документами, за якими стягнення заборгованості за кредитними договорами провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені кредитні договори (розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами").

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачем на підтвердження безспірності зобов`язання було надано нотаріусу нотаріально посвідчений кредитний договір, документи первинної бухгалтерської документації, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного СудуУкраїни від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Наявні у справі документи не підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, оскільки вбачається, що в них взагалі відсутні документи, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, як і відсутній розрахунок цієї суми заборгованості, з можливістю нотаріусу перевірити останню, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 18.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 30135, про стягнення зі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп», , яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1, літ. Б заборгованості в сумі 29900,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік