Справа № 487/951/21
Провадження № 2/487/1409/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Притуляк І.О., за участю: секретаря судового засідання - Янковець Г.А., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксана Володимирівна про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку майна

В С Т А Н О В И В:

16.02.2021 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Долгова Л.В. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксана Володимирівна в якій просила про припинення права спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 46/100 часток якої належать ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на цілу однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30.5 кв.м..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , якій на момент смерті, на підставі договору дарування від 04.11.2014 року належала 46/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 54/100 частки від квартири АДРЕСА_3 , належали відповідачці ОСОБА_2 ..

Позивач була єдиною спадкоємицею першої черги за законом та прийняла всю спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та одержала у Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.12.2020 року №539, згідно із яким, позивач - ОСОБА_1 успадкувала 46/100 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Однак, після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , приватний нотаріус Пехлак О.В. не змогла здійснити державну реєстрацію прав на позивачку на 46/100 часток квартири АДРЕСА_4 , у зв`язку із чим винесла рішення від 14.12.2020 року № 55693707 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, так як було встановлено, що право власності позивачки на спадкову квартиру не підлягає державній реєстрації, оскільки розділ для реєстрації прав власності в процесі поділу.

Так, 14.11.2014 року ще за життя, ОСОБА_3 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на 46/100 часток у приватній спільній частковій власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . про що було прийнято Рішення №17229426 від 14.11.2014 року. Але зміни щодо нової адреси та виділу в реєстр прав власності за життя не внесла.

Отже, для державної реєстрації частини квартири як окремого об`єкту нерухомого майна з можливістю використання такого майна як самостійного об`єкту цивільних правовідносин реєстратору потрібно надати нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна або рішення суду та документи передбачені п. 54 Порядку.

Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, вищевикладені обставини слугували підставою для звернення із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Заводського районного суду від 05.04.2021 року, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2021 року, було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Заводського районного суду від 09.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

До судового засідання позивач та її представник не з`явились, надали заяву в якій просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі

До судового засідання відповідач не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксана Володимирівна, до судового засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.05.2020 серії НОМЕР_1 .

За життя їй на підставі договору дарування від 04.11.2014 року належало на праві приватної власності 46/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.12.2020 року №238793854

У володінні ОСОБА_4 перебували конкретно визначені приміщення, вказаної квартири, а саме: приміщення № 1 площею 3,3 кв.м., приміщення №2 площею 3,6 кв.м.; № 3 площею - 9,2 кв.м; № 4 площею - 14,0 кв.м; Загальною площею 30.5 кв.м. Житловою площею 14 кв.м.

Інші 54/100 частки від квартири АДРЕСА_3 , належали відповідачці ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що у 2014 році, ОСОБА_3 було здійснено реконструкцію своєї частини квартири, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, у зв`язку із чим, фактично із однієї квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м. утворилося дві окремі ізольовані квартири.

Так, відповідно до розпорядження Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 23.12.2014 року №284р було прийнято в експлуатацію однокімнатну квартири (46/100 частки) АДРЕСА_4 громадянки ОСОБА_3 за рахунок переобладнання трикімнатної квартири в дві ізольовані, житлова площа однокімнатної квартири становить 13,8 кв.м., при загальній площі - 29,0 кв.м. Реєстраційній службі ММУЮ внести зміни до об`єкта нерухомості.

Згідно Витягу з Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.02.2015 року №98, було вирішено: двокімнатній квартирі по АДРЕСА_1 (загальною площею 28,9 кв.м.) надати нову адресу: АДРЕСА_1

Цим же Рішенням вирішено залишити ОСОБА_3 для її новоутвореної однокімнатної квартири загальною площею - 29,0 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м. стару адресу: АДРЕСА_1 .

14.11.2014 року ще за життя, ОСОБА_3 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на 46/100 часток у приватній спільній частковій власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . про що було прийнято Рішення №17229426 від 14.11.2014 року. Але зміни щодо нової адреси та виділу в реєстр прав власності за життя не внесла.

Другим співвласником відповідної квартири у частці 54/100 була ОСОБА_5 , правонаступником якої є Відповідачка - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 , позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.12.2020 року №539, відповідно до якого - ОСОБА_1 успадкувала 46/100 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Разом з тим, відповідно до рішення приватного нотаріуса Пехлак О.В. від 14.12.2020 року № 55693707 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказане майно, так як було встановлено, що право власності позивачки на спадкову квартиру не підлягає державній реєстрації, оскільки розділ для реєстрації прав власності в процесі поділу.

Згідно ст. 4 ППК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних в та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України, передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до вимог ч. 3 ст., 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією із правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки зі спільного майна.

Згідно до й. 1,3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності за це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Пунктом 56 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 встановлено процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, для цього потрібні наступні документи: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

Отже, для державної реєстрації частини квартири як окремого об`єкту нерухомого майна з можливістю використання такого майна як самостійного об`єкту цивільних правовідносин реєстратору потрібно надати нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна або рішення суду та документи передбачені п. 54 Порядку.

Відповідно до статей 1216. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ч. 1 ст. 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за Письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як було з`ясовано згідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Підставами для відмови в державній реєстрації прав: п. 5 «наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями»;

За ч.2 ст. 24 Закону «За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття».

За ч.4 ст. 24 Закону «Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: п.1 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно»;

Згідно п.18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127 «За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав».

А згідно п.23 вказаного Порядку «За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування».

На теперішній момент, наявність самого свідоцтва про право на спадщину, без державної реєстрації та виділу в окрему квартиру - одиницю як об`єкта, не дає змоги належним чином у встановлений законом спосіб розпорядитися позивачці своїм майном.

Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно ст.. ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За ч.2 ст.182 ЦК України «Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації».

Відповідно до 82. ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_5 . що складається з наступних приміщень: №1 площею 3.3 кв.м.: № 2 площею 3.6 кв.м.; № 3 площею - 9.2 кв.м; № 4 площею - 14,0кв.м.

Припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 46/100 часток якої належать ОСОБА_1 (РНКПО: НОМЕР_2 ) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2020 року реєстровий номер 539.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В., місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Центральний, 26А.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк