Справа № 645/6531/20
Провадження № 4-с/645/29/21
У Х В А Л А

іменем України

24 вересня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань Христенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) , стягувач ОСОБА_2 ,.

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) , стягувач ОСОБА_2 , в які просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) під час розгляд заяви платника (боржника) від 14 травня 2021 року, що отримана ними рекомендованим листом №330 від 17.05.2021 року, зобов`язати державного виконавця та начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) розглянути заяву платника (боржника) від 14.05.2021 року, що отримана рекомендованим листом №330 від 17.05.2021 року, усунути порушення та поновити права заявника.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_1 зазначає, що у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження № 64898412 за виконавчим листом № 645/6531/20 від 10.03.2021 р. на виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 17220,32 грн. - половини вартості додаткових витрат на малолітніх дітей, пов`язаних із розвитком їх здібностей (навчання) та лікування (державний виконавець Березньов Артем Сергійович). Постановою від 23.03.2021р. відкрито дане виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_2 . Проте, ще до відкриття даного виконавчого провадження, а саме 10.02.2021 р., - ці гроші у повному розмірі стягнення 17220,32 грн. добровільно були перераховані платником аліментів на раніше відомий ньому депозитний рахунок ВДВС у іншому виконавчому провадженні № 61097406 (д/в ОСОБА_3 ), що підтверджується копією доданого платіжного банківського документа. Таким чином, на думку заявника, відкрите виконавче провадження № 64898412 наразі вже є виконаним, а тому, на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає закінченню у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа, оскільки подальші виконавчі дії будуть порушувати майнові права боржника та є результатом зловживання правом стягувача. Письмовою заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Сунцова В.В. 14.05.2021 р., яка, за твердженням заявника, направлялася до начальника Шевченківського ВДВС рекомендованим листом №330, що був вручений адресату 17.05.2021 року, наголошувалося на закритті виконавчого провадження № 64898412, так як 17220,32 грн. від боржника отримано стягувачем у іншому виконавчому провадженні № 61097406 (д/в ОСОБА_3 ), де стягуються аліменти на утримання тих же дітей, а виконавче провадження відкрито помилково через зловживання правом стягувача. На час подання скарги відповідь на заяву не надійшла, як не надходило постанови про закриття виконавчого провадження. Начальник Шевченківського ВДВС та державний виконавець, не зважаючи на недопустимість подвійного притягнення його до відповідальності одного роду за одне й те саме правопорушення згідно ст.61 Конституції України, не здійснили дії з закриття виконавчого провадження після отримання ними письмової заяви від 14.05.2021 р, хоча державний виконавець довідався про фактичне виконання зобов`язання боржником 10.02.2021 р. Заявник також вважає, що процесуальну поведінку стягувача не можна вважати добросовісною, оскільки: їй було запропоновано мирове вирішення питання, однак проти цього вона заперечила; звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, за яким судом ухвалене рішення у справі № 645/6531/20 й відкрите спірне виконавче провадження, заявник вважає зловживанням ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, адже за рішенням того же суду від 27.11.2019 р. (судді Ульяніч І.В.), з яким заявник теж не згоден, аналогічні доводи позивача були вже враховані судом; тим же судом розглядався позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та пені, в якому першій було відмовлено. На підставі викладеного, заявник вважає, що начальник ВДВС та державний виконавець проігнорували вимоги діючого законодавства, зокрема п.9 ч.1, ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та пп.6,8 Розділу І Інструкції про організацію примусового виконання рішення у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5, а наявний та очевидний факт виконання рішення суду не встановили, акт про це не склали, постанову про закінчення виконавчого провадження не ухвалили, відповідь на отриману заяву не надіслали та намагаються повторно стягнути з ОСОБА_1 17220,32 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2021 р. прийнято до провадження вищевказану скаргу, призначено судове засідання у справі.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, у відповідності до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання зазначених осіб, не перешкоджає розгляду справи.

Представник заявника, представник стягувача надали суду заяви з проханням розглянути скаргу у їх відсутність.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву (заперечення) на скаргу не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Представника стягувача ОСОБА_4 надав заперечення на скаргу, в яких просив в її задоволенні відмовити у повному обсязі, оскільки вона, на їх думку, є надуманою, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного, згідно Довідки про отримання аліментів № 92014 від 13.08.2021, 10.02.2021 року боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , сплачена на Шевченківський відділ ДВС м.Харків, сума 17220,32 грн. із призначенням платежу: «Сплата за ВП 61097406…», яка була зарахована в часткове погашення боргу за виконавчим провадженням № 61097406, яке знаходиться на виконанні та відкрите на підставі виконавчого листа Фрунзенського районного суду м.Харкова по справі № 645/3951/19 від 28.01.2020 року. Отже, 10.02.2021 року, відповідач по справі № 645/6531/20, крім боргу за рішенням суду по цій справі, мав одночасно борг за іншим виконавчим провадженням № 61097406 за іншим рішенням суду по справі № 645/3951/19 про стягнення аліментів, який 10.02.2021 р. і погасив частково сплатою суми 17220,32 грн. саме за виконавчим провадженням № 61097406. І цей платіж був зарахований на часткове погашення його боргу саме за виконавчим провадженням № 61097406 по аліментах. Тому, сплата 10.02.2021 року відповідачем по цій справі 17220,32 грн. в якості часткового погашення боргу за іншим виконавчим провадженням, відкритим на підставі іншого рішення суду про стягнення аліментів, не припинила його обов`язку щодо сплати суми боргу за рішенням суду про стягнення додаткових витрат, а твердження боржника про подвійне притягнення його до відповідальності одного роду за одне й те саме правопорушення всупереч ст.61 Конституції України є надуманим й суперечить фактичним обставинам, на які він сам посилається. Представник стягувача зазначає, що заява представника позивача ОСОБА_5 від 14.05.2021 р. (якщо вважати що вона була ним подана) не підлягає задоволенню, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає здійснення такої дії як закриття виконавчого провадження, про яке просив представник боржника у доданій до скарги копії Заяві від 14.05.2021р. Законом передбачено можливість закінчення виконавчого провадження, про що заявник не просив начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків) в зазначеній Заяві. Крім того, вважає, що відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту відправлення до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків) саме Заяви від 14.05.2021 р. у редакції, яка додана до Скарги. До Скарги Боржником додано не засвідчену належним чином копію фіскального чеку про відправлення рекомендованого листа № 330 на Шевченківський ВДВС, яка в порушення чч.4,5 ст.95 ЦПК України не є належним чином засвідченою, а тому не може вважатися допустимим доказом в розумінні ст.79 ЦПК України, оскільки її не посвідчено відповідно до вимог п.5.27 Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затв. Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55, вказаний фіскальний чек не містить в собі ніякої інформації щодо того, що саме додана до Скарги у не засвідченій належним чином копії Заява від 14.05.2021 р. містилася у зазначеному у рекомендованому листі № 330, на який зроблено посилання у незасвідченій належним чином копії фіскального чеку. Інших доказів зв`язку між фіскальним чеком та Заявою від 14.05.2021 р. до Скарги не додано. Вважає, що належними та достатніми доказами відправлення іншій стороні конкретних документів поштою в конкретному випадку, згідно усталеної практики Верховного суду, можуть бути лише опис вкладення в цінний лист із зазначенням в ньому переліку відправлених у конкретному цінному листі документів та поштова накладна із зазначенням номеру такого цінного листу, які заявником суду не надані. Посилання боржника на зловживання позивачем процесуальними правами вважає повністю необґрунтованим, оскільки воно зводиться до невдоволення та беззмістовної критики такого що набрало законної сили рішення суду по справі № 645/3951/19. Посилання на пропозицію мирового вирішення якогось питання представник стягувача вважає бездоказовим твердженням боржника.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів скарги, основним її доводом є твердження заявника про повне фактичне виконання боржником рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.01.2021 року по справі №645/6531/20 10.02.2021 року, тобто до відкриття виконавчого провадження.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень пункту 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа.

Матеріали справи свідчать, що Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.01.2021 року по справі №645/6531/20 позовну заяву задоволено й вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості додаткових витрат на малолітніх дітей, пов`язаних із розвитком здібностей (навчання) та лікування, у розмірі 17220,32 грн. 16.02.2021 року зазначене рішення суду набрало законної сили. 10.03.2021 року за вказаним судовим рішенням по справі №645/6531/20 було видано виконавчий лист, на підставі якого, за заявою стягувача ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Березньов Артем Сергійович відкрив виконавче провадження Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 року.

Отже, не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що державний виконавець довідався про фактичне виконання зобов`язання боржником 10.02.2021 р., оскільки виконавчий документ надійшов до державного виконавця значно пізніше.

Відповідно до чч.1,5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підтвердження доводу скарги щодо фактичного виконання суду по справі №645/6531/20 до відкриття виконавчого провадження заявником до скарги додано єдиний доказ - копію квитанції № 0.0..1 від 10.02.2021 р., згідно якої ОСОБА_1 сплачено на казначейський рахунок Шевченківського відділу ДВС м.Харкова 17220,32 грн. із призначенням платежу: «Сплата за ВП 61097406, ОСОБА_6 ., 503438004.».

За змістом Довідки про отримання аліментів № 92014 від 13.08.2021 р. державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Почекаєвої А.О., 10.02.2021 року, згідно квитанції № 0.0..1 від 10.02.2021 р., боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , сплачена на Шевченківський відділ ДВС м.Харків, 17220,32 грн. (сімнадцять тисяч двісті двадцять грн. 32 коп.) із призначенням платежу: «Сплата за ВП 61097406…», яка була зарахована в часткове погашення боргу за виконавчим провадженням № 61097406, яке знаходиться на виконанні та відкрите на підставі виконавчого листа Фрунзенського районного суду м.Харкова по справі № 645/3951/19 від 28.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, додана заявником до скарги копія квитанції № 0.0..1 від 10.02.2021 р., про сплату 17220,32 грн. не є належним доказом на підтвердження виконання ним Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.01.2021 року по справі №645/6531/20, а сукупно з іншими матеріалами справи свідчить лише про часткову сплату боргу заявником за іншим виконавчим провадженням. Інших доказів виконання заявником рішення суду по справі матеріали справи не містять.

За таких обставин, факт повного виконання заявником рішення суду до подання скарги як підстави для закінчення виконавчого провадження № 645/6531/20 згідно положень п.9 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» не підтверджений жодним доказом, а тому не приймається судом до уваги.

Надаючи оцінку іншим доводам скарги, суд звертає увагу, що підставою твердження про протиправну бездіяльність заявник зазначає факт звернення його представника адвоката Сунцова В.В. із Заявою від 14.05.2021 року на ім`я начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків), в якій той просить закрити виконавче провадження № 64898412.

Однак, така заява сама по собі не підлягає задоволенню і, як слідство, не можна вважати протиправною бездіяльність під час її розгляду, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає здійснення такої дії як закриття виконавчого провадження, про яке просив представник боржника. Адже, згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи (в тому числі державний виконавець та начальник Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків)) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а Законом України «Про виконавче провадження» та іншими законами України не передбачено повноваження державного виконавця або начальника державної виконавчої служби закрити виконавче провадження.

Надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд зазначає, що заявником не підтверджено належними процесуальними засобами доказування факт звернення до начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків)саме із Заявою від 14.05.2021 р. та доданими до неї документами, копії яких додано до скарги, що підтверджується наступним.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). За змістом ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вимоги до оформлення копій документів встановлені п.5.27 Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затв. Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55, згідно якої відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

В порушення вимог зазначених правових норм, копії заяви від 14.05.2021 р., фіскального чеку про відправлення рекомендованого листа № 330 на Шевченківський ВДВС, довіреності та квитанції про сплату 17720,33 грн., не містять відмітки "Згідно з оригіналом", дати засвідчення, назви посади підписанта, його прізвища та ініціалів. Також заявником, в порушення ч.5 ст. 95 ЦПК України, в скарзі або інших документах не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів вказаних письмових доказів. За таких умов вказані докази не відповідають вимогам допустимості в розумінні ст.79 ЦПК України, а відтак, не підтверджують факт звернення до начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків) із доданою до скарги заявою від 14.05.2021 р. й додатками до неї.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного суду від 03.12.2018 р. у справі № 910/23734/17 (№ в ЄДРСР 78296665) «Аналіз пунктів 2, 11, 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" дозволяє зробити висновок про те, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дату та вид послуги, її вартість) є доказами надіслання поштового відправлення, однак не підтверджує які саме документи у ньому відправлялись. Тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують які саме документи пересилались стороною.»

Враховуючи викладене, оскільки фіскальний чек про відправлення рекомендованого листа № 330 не містить в собі ніякої інформації, що саме додана до скарги копії Заяви від 14.05.2021 р. містилася у зазначеному у рекомендованому листі № 330, а інших доказів зв`язку між фіскальним чеком й заявою від 14.05.2021 р. до скарги не додано, суд вважає недоведеним факт направлення представником заявника до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків) заяви від 14.05.2021 р. в редакції, яку додано до скарги, та додатків до неї, а тому відхиляє як необґрунтовані доводи щодо протиправності бездіяльності державного виконавця та начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків).

Щодо тверджень заявника відносно зловживання стягувачем процесуальними правами, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони зводяться до незгоди з рішеннями судів, які є обов`язковими до виконання.

Інші доводи скарги також не заслуговують на увагу, оскільки не свідчать на підтвердження обставин, які належать до предмету доказування по справі.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вимогами чч.2, 3 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з боку державного виконавця та начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м.Харків) не було допущено протиправної бездіяльності, дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а доводи заявника є безпідставними та необґрунтованими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим в задоволені скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 260, 447 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) , стягувач ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2021року

Головуючий суддя -