Провадження № 22-з/4808/78/21
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
секретаря Пацаган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Пахара Олега Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Дністровського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення,
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дністровського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника Пахар О.А. в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 травня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Дністровського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Дністровського басейнового управління водних ресурсів №263-О від 13 липня 2020 року про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 . Стягнуто з Дністровського басейнового управління водних ресурсів на користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, та 1261,20 грн судових витрат, пов`язаних з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

16 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказує, що апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому в прохальній частині позовної заяви така вимога зазначена, відповідні докази щодо витрат на суму 5 000,00 грн подані до суду першої інстанції.

Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення не містить клопотання про розгляд питання в судовому засіданні, необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи відсутня. Разом з тим копію заяви було направлено відповідачу та роз`яснено йому право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно стягнення на користь позивача судових витрат.

Представником Дністровського басейнового управління водних ресурсів заперечення щодо ухвалення додаткового рішення не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, представник ОСОБА_1 адвокат Пахар О.А. просив також про розподіл судових витрат на сплату судового збору та надання правничої допомоги. Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, складать 840,80 гривень судового збору та 5 000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

До закінчення судових дебатів у справі стороною позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу долучено договір-доручення про надання правової допомоги №1/10/20 від 01 жовтня 2020 року, укладений ОСОБА_1 з адвокатом Пахарем О.А., акт №1 про прийняття-передачу наданих послуг з правової допомоги від 23 квітня 2021 року, копії квитанцій №02/10/20 від 09 жовтня 2020 року, №04/10/20 від 14 жовтня 2020 року, №03/03/21 від 17 березня 2021 року та №5/04/21 від 23 квітня 2021 року про оплату винагороди адвокату в розмірі 5 000,00 грн (а.с. 116-122).

В матеріалах справи також міститься копія ордеру, виданого на підставі договору про надання правової допомоги, згідно якого адвокат Пахар О.А. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 в Івано-Франківському міському суді (а.с.12).

Пунктом 5.2. вищевказаного договору передбачено, що вартість послуг правової допомоги визначається на підставі актів наданих послуг з правової допомоги, які після підписання стають невід`ємною частиною даного договору.

Аналізуючи ці докази встановлено, що правнича допомога адвоката при розгляді справи в місцевому суді полягала у підготовці адвокатського запиту, усній консультації та підготовці правової позиції по справі, підготовки позовної заяви, участі у двох судових засіданнях.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви представника ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує відсутність заперечення відповідача, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію позивача.

Оскільки позов ОСОБА_1 до Дністровського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення задоволено повністю, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь позивача підлягають стягненню з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підготовлена адвокатом Пахарем О.А. за його підписом, він брав участь у судових засіданнях 17 березня та 23 квітня 2021 року (а.с. 65-66, 107-109). Разом з тим ні адвокатського запиту, ні відповіді на нього матеріали справи не містять. Відтак витрати в розмірі 500 грн за його підготовку не є підтвердженими.

Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, відсутність заперечення відповідача щодо їх відшкодування, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у 5 000,00 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 та стягнення на її користь з відповідача 4 500,00 грн.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 07 вересня 2021 року в даній справі не було вирішено питання відшкодування судових витрат на правничу допомогу, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення.

А отже є підстави для прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Пахара Олега Анатолійовича задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути з Дністровського басейнового управління водних ресурсів (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 23 А, ідентифікаційний код юридичної особи 13646270) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 4 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст додаткової постанови виготовлено 30 вересня 2021 року