Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

Ускладі: головуючого судді - Мохова Є.І.,

за участю: секретаря судового засідання- Лавріненко А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 139655,91 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.03.2011 року відповідач прийняв умови та правила надання банківських послуг, про що підписав анкету-заяву. Даний договір є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до виявленого бажання, ОСОБА_1 , було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн., що підтверджується довідкою. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 , станом на 31.07.2020 року має заборгованість у загальній сумі 1081913,73 грн., яка складається з наступного: 9787,75 грн. - заборгованість за кредитом; 1065975,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6150,00 - заборгованість за пеню.

Однак, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом.

Тому, суму заборгованності по кредиту представник позивача визначив у розмірі 139655,91 грн., яка складається - 9789,75 грн. - заборгованість за кредитом; 129868,16 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 28.03.2011 по 29.09.2017 р.р.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву у якому просив суд застосувати до вимог викладених у позовній заяві Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну давність та відмовити з цих підстав у задоволенні позовних вимог.

07.09.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просили задовольнити позовні вимоги банку.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача з урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, оскільки неявка вказаних осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалася.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків.

Судом встановлено, що 28.03.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за яким відповідач прийняв умови та правила надання банківських послуг, про що підписав анкету-заяву та 28.03.2011 отримав- кредитний ліміт у розмірі 300 грн. та у той же день - 4000,00 грн. на кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії 10.2014 року. 22.06.2011 року кредитний ліміт збільшено до 10400.00 грн., 05.08.2011 року кредитний ліміт збільшено до 15000.00 грн. 22.04.2014 року кредитний ліміт зменшено до 9800.00 грн. (а.с.9-12)

Як вбачається з довідки б/н, що міститься у матеріалах справи 23.03.2011 року відповідачу ОСОБА_1 позивачем видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії 10.2014 року. Дані про видачу іншої кредитної картки відповідачу у матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31.07.2020 року має заборгованість у загальній сумі 1081913,73 грн., яка складається з наступного: 9787,75 грн. - заборгованість за кредитом; 1065975,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6150,00 - заборгованість за пеню. (а.с.5-8)

Відповідно до частин першої, другої та п`ятоїстатті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставіповно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частинипершоїстатті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`яза надія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторонни можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторонни від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Сторони погодили, що відповідач зобов`язується повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов п.2.1.12.3 договору, термін закінчення кредитування.

Згіднозістаттею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, наддавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати витрачену частину кредиту з процентами періодичними платежами.

Згіднозістаттею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Договір між сторонами встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути витрачену частину кредитного ліміту та передбачають термін дії кредитного ліміту який збігається з терміном дії кредитної картки.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згіднозістаттею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту передбачених платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами п.2.1.1.12.4. договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення витраченої частини кредитного ліміту та зі сплати процентів мінімальним обов`язковим платежем у термін не пізніше 25-го числа, зазначеного на платіжній картці (у полі МОNTH). Термін повернення Овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення Овердрафту. Термін погашення відсотків по Овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа, встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. (а.с.34)

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6- 2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.12, 13, 141, 223, 259, 264-265, 280-282, ЦПК України, 251, 252,253, 257, 261, 267, 526, 599, 610, 612, 625,631, 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, яком рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набираєз аконної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І. Мохов