У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильчук Андрія Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Ужгородського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа №308/12580/21 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильчук Андрія Юрійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.

24.09.2021 року від представника позивача по справі до суду надійшла заява про забезпечення позову. Вказана заява мотивована тим, що у проваджені Ужгородського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа №308/12580/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Адвокат зазначає, що спірний виконавчий напис видано у зв`язку з тим, що 28 грудня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» був укладений кредитний договір 1171105-А та отримано кредит у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).

Як вказано у заяві про забезпечення позову, 15 липня 2021 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис №98240, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», яка є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», як нового кредитора згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 03 березня 2021 р. боргу на загальну суму 7 110,00 (сім тисяч сто десять гривень 00 копійок), з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту З000,00грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4110,00грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. від 09 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66757823 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса Грисюк О.В. та накладено арешт на кошти та майно позивача.

Позивач та її представник вважають, що у даній справі можливо забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису, вчиненого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за №98240

При цьому адвокат посилається на положення ст.149,150, ЦПК України,п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9.

У заві про забезпечення позову вказано на те, що з витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0000020 від 13.01.2021 року, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України вбачається, що невстановлена особа шахрайським способом оформила ряд кредитів на імя позивача - ОСОБА_1 на загальну суму 6000грн.

Окрім того адвокат зазначає, що з відповіді Департаменту кіберполіції відділу протидії кіберзлочинам в Київській області №504 від 02.02.2021 року, наданої на заяву позивача, вбачається в діях невстановленої особи ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України, вчиненого щодо позивача, яку приєднано до матеріалів кримінального провадження №0001800 та проводиться досудове розслідування.

Згідно листа Національного Банку України від 15.07.2021 року вбачається , що кредит за №1171105-А 28.12.2020 року було видано шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , яка не належить позивачу.

На переконання представника позивача, наведені факти свідчать про те, що спір по даному кредитному договору існує з 2020 року, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням норм матеріального права.

Так, представник позивача зазначає, що усіі вищевказані факти свідчать про те, проведення стягнення за «виконавчим документом» призведе до порушень прав позивача ОСОБА_1 . Так у разі здійснення стягнення з ОСОБА_1 вона буде нести значні матеріальні втрати на період розгляду справи у суді, а також витрати щодо повернення стягнених в межах виконавчого провадження коштів чи майна.

Представник позивача просить суд: зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66757823, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. від 09 вересня 2021 року з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за до набуття законної сили рішення у справі №308/12580/21 про визнання виконавчого напису №98240 таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків:

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до наведених норм заява про зупинення виконання має бути мотивованою, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення, підтверджені певними доказами.

Слід зазначити, що представник позивача просить суд забезпечити позов, а саме зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66757823, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. від 09 вересня 2021 року з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до набуття законної сили рішення у справі №308/12580/21 про визнання виконавчого напису №98240 таким, що не підлягає виконанню. Однак жодного підтвердження того, що на даний момент відбувається стягнення коштів з позивача, суду не надано. До заяви про забезпечення додано лише постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На переконання суду заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення виконання виконавчого напису нотаріуса, не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання такого виконавчого напису, а встановити підстави для зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса без дослідження матеріалів справи та виконавчого провадження не можливо.

Метою забезпечення позову є нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року по справі №211/129/18-ц, зазначено, що за змістом ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначений виконавчим написом.

Заборона приватному виконавцю виконувати виконавчі дії з виконання виконавчого напису по суті є зупиненням виконання виконавчого напису.

Із змісту заяви та додатків до неї вбачається, що предметом спору є виконавчий напис №98240 від 15 липня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», яка є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», як нового кредитора згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 03 березня 2021 р. боргу на загальну суму 7 110,00 (сім тисяч сто десять гривень 00 копійок), з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту З000,00грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4110,00грн.».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. від 09 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66757823 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса Грисюк О.В. та накладено арешт на кошти та майно позивача. Однак, заявником не надано доказів, що підтверджують проведення стягнення згідно оспорюваного виконавчого напису.

За таких обставин, враховуючи те, що заявник не обґрунтував наявність спору між ним та відповідачем з приводу стягнення сум за виконавчим написом нотаріуса, заява ґрунтується лише на обставинах про те, що вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості вважає таким, що не підлягає виконанню та те, що з нього проводиться стягнення за вказаним виконавчим написом, водночас, яким саме чином порушуються права позивача не повідомив та не вказав чи має позивач місце роботи та інші доходи, в якому розмірі з позивача стягнено суму коштів, а отже не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.

Щодо зупинення виконавчого провадження суд зазначає наступне. При встановленні відповідності заходів слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Заборона державному/приватному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії прямо обмежить права та обов`язки виконавця, які визначені у Закону України "Про виконавче провадження", а саме те, що виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Саме такий висновок викладено в постанові ВС №211/129/18-ц.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильчук Андрія Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош