Справа № 630/698/21
Провадження № 2/630/393/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Медвєдєвої Я.А..,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/698/21 (провадження №2/630/393/21) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМ УМВС України в Харківській області 09 серпня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , права власності на житловий будинок літ. «А-1»,веранду літ. «а», ганок літ. «а1», загальною площею 41,60 кв.м, житловою площею 22,20 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 14,80 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: літню кухню літ. «В», сарай літ. «Б», погріб літ. «вп», сарай літ. «Г», навіс літ» Д», вбиральню літ. «Е». навіс літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», колонку літ. «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що його батько ОСОБА_3 побудував житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 але право власності на нього не зареєстрував. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийняв позивач ОСОБА_1 , але оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі він не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Саме тому позивач була змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але його представник ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнала позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява, подана ним особисто, не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, та її обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачем позову не порушує її прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Спірними є житловий будинок літ. «А-1»,веранду літ. «а», ганок літ. «а1», загальною площею 41,60 кв.м, житловою площею 22,20 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 14,80кв.м., а також господарські будівлі та споруди: літню кухню літ. «В», сарай літ. «Б», погріб літ. «вп», сарай літ. «Г», навіс літ» Д», вбиральню літ. «Е». навіс літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», колонку літ. «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, право власності на які згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №145 від 01-29 від 29 червня 2021 року не зареєстровано.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого ФОП « ОСОБА_5 » на замовлення ОСОБА_1 станом на 30 липня 2021 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані в 1955 році: житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 22,20 кв.м., підсобною площею 14,80 кв.м., а також сарай літ. «З», в 1970 році: літня кухня літ. «В», сарай літ «Б», погріб літ. «вп», в 1971 році сарай літ. «Г», В 1975 році: навіс літ. «Д», вбиральня літ. «Е», в 1978 році: навіс літ. «Ж», сарай літ. «І»,.

Станом на 1988 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку ОСОБА_3 набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований та набутий ОСОБА_3 одноособово.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого відділом записів актів громадянського стану 24 жовтня 1988, актовий запис про смерть №363.

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається житлового будинку, надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_3 спадщину є його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

Згідно із повідомленням Харківського обласного державного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) №3146/01-21 п від 03 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся його син - ОСОБА_1 , якому видано свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_2 ..

Як вбачається із матеріалів спадкової справи Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, відповідно до постанови нотаріуса від 14 липня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Люботинською міською радою 07 березня 1951 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті свого батька ОСОБА_2 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 529, 534, 549, ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМ УМВС України в Харківській області 09 серпня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , права власності на житловий будинок літ. «А-1»,веранду літ. «а», ганок літ. «а1», загальною площею 41,60 кв.м, житловою площею 22,20 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 14,80 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: літню кухню літ. «В», сарай літ. «Б», погріб літ. «вп», сарай літ. «Г», навіс літ» Д», вбиральню літ. «Е». навіс літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», колонку літ. «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2021 року.

Суддя (підпис) О. О. Малихін