Справа № 646/7809/20
№ провадження 2/646/816/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2021 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
секретар судового засідання Хілінський М.І.,
учасники справи:
позивач - Харківська міська рада,
відповідач ОСОБА_1 ,
третя особа - ПрАТ «Трест Житлобуд -1»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «Трест Житлобуд-1» про зобов`язання вчинити певні дії,
Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача Бруслик О.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення та просив суд проводити судове засідання за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник відповідача - адвокат Цимбалюк С.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання, у зв`язку з його занятістю у іншому судовому процесі та неможливістю прибути у судове засідання.
Представник третьої особи ПрАТ«Трест Житлобуд-1» у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений належно, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
З приводу заявленого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.
Представник відповідача адвокат Цимбалюк С.В. обґрунтував клопотання про відкладення розгляду справи зайнятістю у судовому засіданні в Луганському апеляційному суді, призначеному на 20 вересня 2021 року, у якості представника позивача, на підтвердження чого долучив витяг з офіційного веб-порталу «Судова влада України».
При цьому, суд зазначає, що представником відповідача неодноразово на адресу суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його занятістю у іншому судовому процесі.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1,2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Положеннями ч.1, 2 ст. 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті
Разом з тим, суд звертає увагу сторін, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, а не його обов`язком, для якого основною передумовою є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, справа перебуває в провадженні суду з 23 грудня 2020 року, судові засідання призначалися неодноразово.
Так, зокрема, 27 травня 2021 року від представника відповідача - адвоката Цимбалюка С.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначене на 27 травня 2021 року, у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі. Розгляд справи відкладено на 30 червня 2021 року.
30 червня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2021 року, будь-яких заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали.
02 серпня 2021 року від представника відповідача - адвоката Цимбалюка С.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначене на 02 серпня 2021 року, у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі. Розгляд справи відкладено на 30 серпня 2021 року.
30 серпня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 20 вересня 2021 року, будь-яких заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали.
Отже, вбачається, що належним чином повідомлений відповідач та його представник неодноразово не з`являлися у судове засідання, відзив на позовну заяву не подавали.
Разом з тим, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки відповідача та його представника до суду.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, представник відповідача завчасно належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується підписом останнього у розписці про повідомлення дати та місця наступного судового засідання, однак не з`явився у судове засідання, тому суд, враховуючи розумні строки розгляду справи, визнає причини неявки представника відповідача неповажними та постановляє заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Розгляд справи проводився у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Вимогами п.3.1.4. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 7/15 від 20 листопада 2015 року (зі змінами та доповненнями) встановлено, що Департамент, зокрема, здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства України при використанні земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова фізичними та юридичними особами, зокрема виявляє та фіксує факти використання земельної ділянки без документа , що посвідчує право власності (користування) на земельну ділянку, виявляє та фіксує факти порушення умов договору оренди землі.
Відповідно до Положення про Інспекцію з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 7/15 від 20 листопада 2015 року (зі змінами та доповненнями), Інспекція з благоустрою утворюється ХМР та діє на правах відділу у складі Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. Інспекція з благоустрою забезпечує проведення рейдів та перевірок території міста Харкова щодо виявлення фактів самовільного виконання земляних, ремонтних, будівельних, монтажних робіт, огородження території загального користування та/або вчинення інших дій, що супроводжуються порушенням об`єктів (елементів) благоустрою та/або погіршення їх наявного стану.
Як вбачається зі змісту додаткової угоди до договору оренди землі від 27 грудня 2019 року (зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дата державної реєстрації 20.12.2017 року, номер запису про інше речове право 24107884), Харківська міська рада та ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» уклали вказану угоду, зокрема, на підставі рішення 31 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27 листопада 2019 року № 1831/19 «Про поновлення договорів оренди землі та продовження строків будівництва об`єктів» про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дата державної реєстрації 20.12.2017 року, номер запису про інше речове право 24107884, шляхом його викладення в новій редакції.
В якості Додатку до Акту №85-А додано план-схему розташування гаражних боксів на 6 воріт по АДРЕСА_1 .
30 жовтня 2020 року Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради складено припис №85-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, у якому від ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» вимагалось усунути виявлені при проведенні перевірки порушення: негайно зупинити проведення робіт та привести територію у попередній стан.
Як вбачається зі змісту даного припису, строк усунення порушень становить п`ять днів, тобто до 05 листопада 2020 року.
В якості Додатку до Акту №146-А додано план-схему розташування гаражних боксів на 6 воріт по АДРЕСА_1 .
12 листопада 2020 року Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради складено припис №146-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, у якому від ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» вимагалось усунути виявлені при проведенні перевірки порушення: негайно зупинити проведення робіт та привести територію у попередній стан.
Зі змісту даного припису слідує, що строк усунення порушень становить п`ять днів, тобто до 18 листопада 2020 року.
З листа директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради Поліванової Т.О. від 26 листопада 2020 вбачається, що містобудівні умови та обмеження для проектування гаражних боксів по АДРЕСА_1 не надавались.
З листа Голови Правління АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» Арутюнова В.А. від 05 листопада 2020 року, який надійшов до Інспекції з благоустрою на виконання припису №85-П від 30 жовтня 2020 року, слідує, що відповідно до договору про співробітництво від 01 жовтня 2020 року, укладеного між АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» та ОСОБА_1 , останній використовує частину земельної ділянки для будівництва гаражних боксів на умовах, зазначених у вказаному договорі, АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» на даній земельній ділянці не вчиняє будь-яких дій щодо будівництва гаражних боксів, а користування та будівництво здійснює інша особа.
Згідно з договором про співробітництво від 01 жовтня 2020 року, укладеним між ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» та ОСОБА_1 , сторони зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль, прав і майна, яке належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти для досягнення спільної господарської мети- нове будівництво капітальних гаражних боксів по АДРЕСА_1 та введення їх в експлуатацію.
19 листопада 2020 року Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення № 146-пр щодо ОСОБА_1 за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі результатів перевірки, проведеної 12 листопада 2020 року, під час якої були виявлені порушення п. 1 ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 4.2.2, п. 5.7.1.1. Правил благоустрою міста Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради від 16 листопада 2011 року №504/11 (зі змінами та доповненнями).
З листа начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гоцуляк К.О. від 11 грудня 2020 року вбачається, що в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день надання відповіді будь-яких документів дозвільного характеру стосовно цих об`єктів до Інспекції не надходило.
Відповідач відмовився у добровільному порядку знести незаконно побудовані гаражні бокси, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, отже до спірних правовідносин слід застосувати положення ст.376 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до такого висновку.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п. б ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Положеннями ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Положеннями п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів.
Позивач стверджує, що дванадцять гаражних боксів, збудованих на вказаній земельній ділянці, є самочинним будівництвом, оскільки земельна ділянка не відводилася для будівництва гаражних боксів, не надавалась у користування чи в оренду відповідачу, а метою її відведення є інша житлова забудова, вважаючи, що підставами віднесення до об`єктів самочинного будівництва цих гаражних боксів є вимоги ч. 4 ст.376 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, а тому знесення вказаних об`єктів самочинного будівництва не може ставитися в залежність від можливостей їхньої перебудови, оскільки вони не мають ніякого законного первісного стану, тому що від самого початку будуються з грубим порушенням чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.
Згідно з п. а ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Таким чином, об`єкти будівництва є самочинними у випадках наявності однієї із вказаних умов: збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; збудовані або будуються без належно затвердженого проекту; збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
Згідно з частинами 4, 7 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.
За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Отже, за змістом вказаних норм постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва може мати місце у разі: якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб; істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; істотного порушення будівельних норм і правил.
У цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Крім того, передання ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» права користування та забудови частини земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі договору про співробітництво, укладеного 01 жовтня 2020 року між ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» та ОСОБА_1 , здійснено з порушенням вимог законодавства, а також умов договору оренди землі укладеного ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» з Харківською міською радою, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 413 ЦК України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано у заставу.
Згідно зі ст. 81 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків. Право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди.
Так, у п. 28 додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної між Харківською міською радою та ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» 27 грудня 2019 року, закріплені обов`язки Орендаря, серед яких, зокрема, визначено обов`язок використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором, а також обов`язок дотримуватися правил добросусідства, державних норм і правил, проектних рішень, правил забудови міста Харкова, чинного законодавства України.
Відповідно до п. 27 додаткової угоди до договору оренди визначено права Орендаря, з-поміж яких передбачено право за письмовою згодою Орендодавця зводити у встановленому законодавством порядку житлові будинки, виробничі, торгівельні, культурно-побутові, інші будівлі та споруди і закладати багаторічні насадження, а також право передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без змін умов використання земельної ділянки за письмовою згодою Орендодавця.
Пунктом 17 вказаної додаткової угоди до договору оренди землі як умову збереження стану об`єкта оренди визначено заборону самовільної забудови земельної ділянки, розміщення тимчасових споруд та малих архітектурних форм без оформлення відповідних документів, передбачених законодавством.
Таким чином, оборот суперфіцію земельної ділянки комунальної власності є обмеженим відповідно до вище зазначених норм законодавства, а також умов договору.
Особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Суд встановив, що 01 жовтня 2020 року між ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД 1» ОСОБА_1 укладено договір про співробітництво, за умовами якого сторони зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль, прав і майна, яке належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти для досягнення спільної господарської мети - нове будівництво капітальних гаражних боксів по АДРЕСА_1 та введення їх в експлуатацію.
Так, у п.4.1.3. договору про співробітництво зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується виконувати всі будівельні роботи по будівництву об`єкту згідно із затвердженим і узгодженим проектом, вимогами Державних будівельних норм України та ТУ об`єкту.
За змістом ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
У ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Із наведених правових норм слідує, що передумовою для затвердження проектної документації є отримання вихідних даних.
Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є:
1) містобудівні умови та обмеження;
3) завдання на проектування.
За змістом ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.
У п. 3 та п. 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Україні від 16.05.2011 № 45 передбачено, що для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки).
Як встановлено судом, Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування гаражних боксів по АДРЕСА_1 не надавались.
З наданих стороною позивача доказів вбачається, що будь-яких документів дозвільного характеру на будівництво гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради не надходило.
Також, в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року відсутня інформація щодо вищевказаних об`єктів.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_1 здійснив будівництво гаражних боксів на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що не перебуває у його користуванні, не відведена для цього виду забудови та без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без документів дозвільного характеру, без належно затвердженого проекту.
Отже, у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого ЦК України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову, тобто ч. 7 ст. 376 ЦК України спірні правовідносини не регулює.
Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених Харківською міською радою позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «Трест Житлобуд-1» про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійки.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 29 вересня 2021року.
Суддя С.В. Демченко