Провадження № 22-ц/812/1489/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 489/6398/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 13 травня 2021 року суддею Коваленком І.В. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 13 травня 2021 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

треті особи - приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна та ОСОБА_2

про визнання недійсним в частині договору відступлення права вимоги та договору про передачу прав за договорами про забезпечення, скасування рішення нотаріуса про реєстрацію прав та самого права іпотекодержателя,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АК ПІБ») про захист прав споживача.

Позивачка зазначала, що 09 липня 2007 року уклала з ПАТ «АК ПІБ» кредитний договір № 669-04/07, за умовами якого отримала 50 000 доларів США, з процентною ставкою 12 %, на строк до 07 липня 2017 року. На забезпечення виконання цього договору, того ж дня укладено іпотечний договір, за яким позивачка передала в іпотеку банку житловий будинок по АДРЕСА_1 .

08 листопада 2007 року уклала з ПАТ «АК ПІБ» договір про іпотечний борг №1441/04-17, за умовами якого отримала 15 000 доларів США, з процентною ставкою 12,5 %, на строк до 03 листопада 2017 року. Цього ж дня, на забезпечення виконання вказаного договору, було укладено іпотечний договір, за яким позивачка передала в іпотеку банку земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК ПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги та Договір про передачу прав за договорами забезпечення (далі - Договір). Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. (а.с. 76-112).

У жовтні 2019 року позивачка отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» вимогу про повернення заборгованості, яка виникла станом на 20 серпня 2019 року у розмірі 131 113,16 доларів США. Також її повідомлено, що у протилежному випадку стягнення буде звернуто на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору. У травні 2020 року отримала аналогічну вимогу з зазначенням суми боргу у розмірі 149 311 доларів США станом на 23 квітня 2020 року.

Посилаючись на те, що строк дії договору сплинув, банк вже скористався своїм правом вимоги шляхом звернення до суду, та є два судових рішення про стягнення заборгованості, які набули законної сили, позивачка вважала, що банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» недійсне право грошової вимоги. ОСОБА_1 просила визнати договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «АК ПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» недійсним в частині передачі прав за її кредитними договорами, визнати недійсним договір про передачу прав за договорами забезпечення, укладений між ПАТ «АК ПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині іпотечних договорів укладених між нею та ПАТ «АК ПІБ», скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. від 29 листопада 2013 року за № 8479813 про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; та рішення № 8481665 про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем житлового будинку по АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію прав іпотекодержателя.

До участі в справі як третіх осіб залучено приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. та Чорнєй В.В.

Відповідачі та треті особи участі у судових засіданнях не приймали, правом подачі відзиву на позов не скористалися.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що кредитним та забезпечувальним договорами не передбачено будь-яких обмежень щодо відступлення прав вимоги та не потребується згоди боржника при вчиненні цих дій. Крім цього у момент вчинення договору про відступлення прав вимоги були дотримані усі передбачені законодавством вимоги щодо його укладення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та задовольнити її позов, посилаючись на те, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що укладенням оспорюваного договору сторони фактично змінили стягувача на стадії виконання прийнятих раніше судових рішень; направленням вимоги про дострокове повернення кредиту, банк фактично змінив строк дії договору, отже, уклавши оспорюваний договір, ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за вже неіснуючими зобов`язаннями; безпідставне проведення державної реєстрації зміни іпотекодержателя нотаріусом, повноваження якого не поширюються на територію, на якій знаходиться предмет іпотеки. Крім цього договір іпотеки укладався іншим нотаріусом, та у даний час будинок знаходиться під арештом. Вважала порушеними вимоги закону щодо належного нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору про відступлення права вимоги.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідачі та треті особи не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АК Промінвестбанк» укладено договір про іпотечний борг № 669-04/07, за яким позичальниці надано 50 000 доларів США, з процентною ставкою 12 %, на строк до 07 липня 2017 року. На забезпечення виконання цього договору того ж дня між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позичальниця передала в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.11-19).

08 листопада 2017 року між позивачкою та ПАТ «АК Промінвестбанк» укладено договір про іпотечний борг №1441/04-17, за яким позичальниці надано 15 000 доларів США, з процентною ставкою 12,5 %, строком до 03 листопада 2017 року. На забезпечення виконання цього договору того ж дня укладено іпотечний договір, за яким позичальниця передала в іпотеку земельну ділянку по АДРЕСА_2 (а.с. 5-10).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальницею боргових зобов`язань рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 вересня 2009 року на користь банку стягнуто 276 790,05 грн. кредитної заборгованості за договором № 669-04/07 від 09 липня 2007 року (а.с. 25).

Рішенням того ж суду від 10 листопада 2009 року з ОСОБА_1 на користь АК ПІБ стягнуто 116 771, 66 грн. кредитної заборгованості за договором № 1441/04-17 від 08 листопада 2017 року (а.с. 26).

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги та Договір про передачу прав за договорами забезпечення, за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за договором про іпотечний кредит від 08.11.2007 року та кредитним договором від 09.07.2007 року укладеними з ОСОБА_1 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем земельної ділянки по АДРЕСА_2 та житлового будинку по АДРЕСА_1 є ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року. Державну реєстрацію проведено 29 листопада 2013 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання частково недійсним Договору відступлення прав вимоги та Договору про передачу прав за договорами забезпечення, позивачка посилалась на те, що судовими рішеннями вже стягнуто з позивачки заборгованість по договору, тобто банк вже реалізував своє право вимоги про стягнення заборгованості, а тому банк передав недійсне право грошової вимоги. Також позивачка посилалась на те, що факт передачі прав вимоги нічим не підтверджується та вона не була повідомлена іпотекодержателем про відступлення права вимоги.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 516 ЦК України передбачає, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Документами, які засвідчують права (вимоги), що передаються новому кредиторові, можуть бути договір або інші документи, які підтверджують факт виникнення та існування зобов`язальних правовідносин між первісним кредитором та боржником, платіжні й інші фінансові документи.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Факт укладання спірного Договору про передачу прав за договорами забезпечення підтверджується наданими приватними нотаріусом копіями вказаного договору з Додатком 1 до цього договору (а.с. 76-112).

Згідно статті 1 Договорупро передачу прав за договорами забезпечення - договорами забезпечення є договори іпотеки, перелік яких міститься у Додатку 1 до цього договору з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до них (якщо такі є), укладені між Цедентом (ПАТ «АК Промінвестбанк») та Поручителями з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальниками за кредитними договорами (а.с. 76).

Як видно з Додатку 1, під номером 280, 288 передано право вимоги за кредитним договором №669-04/07 та договору про іпотечний борг №1441/04-17, які були укладені між позивачкою та ПАТ «АК Промінвестбанк».

Факт укладання спірного Договору про відступлення прав вимоги підтверджується наданими відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» копіями вказаного договору та витягу з Додатку до цього договору (а.с. 126-138).

Згідно п. 2.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом на звернення стягнення за зобов`язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Враховуючи викладене та оцінюючи зазначені вище докази, колегія суддів вважає, що докази по справі у їх сукупності є достатніми для встановлення факту набуття відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до позивачки за спірними договорами.

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості по кредиту, конкретизує лише певний розмір заборгованості боржника, та не впливає на дійсність вимог, які передаються новому кредитору в разі відступлення права вимоги.

Тому таке рішення не може бути достатньою підставою для визнання спірного договору недійсним.

Неповідомлення боржника ОСОБА_1 про зміну кредитора не є підставою для визнання недійсним спірного договору, оскільки згода боржника на заміну кредитора законом не вимагається, а кредитним договором не передбачена.

Посилання позивачки на те, що новий кредитор продовжує нараховувати проценти до кредитному договору, не впливає на дійсність спірного договору, оскільки підстави для визнання будь якого договору недійсним за правилами статті 215 ЦК України перевіряються лише на момент вчинення такого правочину.

З цих же підстав не можуть бути достатніми для визнання недійсним спірних Договорів посилання позивачки на порушення порядку реєстрації.

Вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. від 29 листопада 2013 року за № 8479813 про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем земельної ділянки по АДРЕСА_2 , рішення № 8481665 про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем житлового будинку по АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації прав ТОВ «Кредитні інціативи» як іпотекодержателя, як видно зі змісту заяви про зміну предмету позову (а.с. 74), позивачка пов`язувала лише з недійсністю підстави для проведення такої реєстрації, а тому суд правильно відмовив в задоволенні цих вимог, як похідних від вимог про визнання недійсним спірних Договорів.

Зазначене вище свідчить про недоведеність позивачем своїх позовних вимог, а отже і про безпідставність позову.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 4 жовтня 2021 року