КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року місто Київ

справа №759/12394/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року про визнання позовної заяви неподаної та її повернення, постановлену під головуванням судді Твердохліб Ю.О. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021року позивачі звернулися до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просили:

стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 417307 Євро, що станом на 31 травня 2021 року згідно офіційного курсу НБУ становить 13933713,80 грн.;

стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 1945956 доларів США, станом на 31 травня 2021 року згідно офіційного курсу НБУ становить 53514568,38 грн.;

стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 1717955 доларів США, що станом на 31 травня 2021 року згідно офіційного курсу НБУ становить 47244449,68 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачами копії ухвали.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що представник позивачів у заяві про усунення недоліків не лише стверджував, що позовна заява відповідає нормам ЦПК України, але й надав розгорнуті пояснення стосовно зауважень суду, викладених в ухвалі від 11 червня 2021 року.

Вказував, що позовна заява від 26 травня 2021 року містить повну адресу останнього відомого місця заняття (роботи) ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 та проживання ОСОБА_4 , а тому вимоги п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України дотримано в повному обсязі.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позовна заява від 26 травня 2021 року містить чіткі вимоги про солідарне стягнення з відповідачів як власників істотної участі та керівників ПАТ «Банк «Демарк» шкоди, яка була завдана неплатоспроможністю банку, що настала з їх вини, а також розмір майнової шкоди за кожним вкладом позивачів.

Посилався на те, що суд взяв до уваги те, що вимоги позивачів, викладені у позовній заяві від 26 травня 2021 pоку ґрунтуються на ч.5 ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону України від 23 лютого 2012 pоку № 4452-VI, у зв`язку з віднесенням ПАТ «Банк «Демарк» до категорії неплатоспроможних з вини відповідачів як власників істотної участі та його керівників.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2021 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає положенням ст.175 ЦПК України, а саме у позові не зазначено:відомості про місце проживання чи перебування відповідачів; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; якими спільними діями відповідачів позивачу завдано майнову шкоду; якими доказами підтверджується завдання майнової шкоди діями відповідачів, як солідарних боржників; які дії кожного з відповідачів щодо позивача є незаконними та в чому ця незаконність проявляється; якими доказами підтверджується вина відповідачів у завдання шкоди; не викладено обставин, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги;не зазначено доказів, які підтверджують вказані обставини.

Також в ухвалі було зазначено, що всупереч ст.100 ЦПК України, Закону України «Про електронний цифровий підпис» позивачами до позову на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, додано оптичні диски, тобто додано електронні докази в електронній копії, не засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

На виконання вимог ухвали від 11 червня 2021 року представником позивачів була надана заява про усунення недоліків від 29 червня 2021 року, в якій останній, зокрема, надав пояснення щодо: місця проживання та перебування відповідачів у справі; вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів; відсутності у позовній заяві зазначення інформації щодо незаконності дій відповідачів, які призвели до майнової шкоди, вини відповідачів та стосовно інших порушень ст.175 ЦПК України; подання доказів на електронному носії (цифровому диску).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачам у зв`язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачам, суд виходив з того, що 29 червня 2021 року засобами поштового зв`язку представником позивачів ОСОБА_2 подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено що позовна заява відповідає нормам ЦПК, а тому просить відкрити провадження у справі, однак недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Святошинського районного суду від 11червня 2021 року, позивачами не усунуті, атому відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною та повертається позивачам.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2021 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про відшкодування шкоди.

В мотивування вимог посилалися на те, що неплатоспроможність ПАТ «Банк «Демарк» була спричинена діями керівників та акціонерів банку, а в ліквідаційній процедурі кредиторські вимоги позивачів задоволені не були, що завдало їм шкоди у значному розмірі, а тому позивачі вправі вимагати покладення на керівників та акціонерів банку відповідальності за договорами строкового банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті №647929 від 10 червня 2014 року, №648063 від 11 червня 2014 року, №646433 від 02 червня 2014 року та відшкодування завданої ними шкоди у розмірі 417 307 Євро, 1 945 956 доларів США, 1 717 955.00 доларів США, що станом на 31 травня 2021 року становить 114 692 731.86 гривень.

Вимоги позивачів, викладені у позовній заяві обгрунтовуються ст.ст.2, 41-44, 55, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.1166, 1190 ЦК України.

Позовна заява містить повну адресу останнього відомого місця роботи відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 та проживання ОСОБА_4 , а тому вимоги п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України були дотримані позивачами.

У додатку до позовної заяви, позивачами були надані докази, якими вонипідтверджувають свої вимоги та докази зазначені у п.7 по п.94 були надані на електронному носії (цифровому диску).

Усуваючи недоліки, які викладені в ухвалі суду від 11 червня 2021 року представник позивачів в заяві про усунення недоліків надав обґрунтовані пояснення щодо: місця проживання та перебування відповідачів у справі; вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів; відсутності у позовній заяві зазначення інформації щодо незаконності дій відповідачів, які призвели до майнової шкоди, вини відповідачів та стосовно інших порушень ст.175 ЦПК України; подання доказів на електронному носії (цифровому диску).

Виходячи з системного аналізу норм права, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

З аналізу норм процесуального права вбачається, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Таким чином, постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, як і не врахував те, що остаточне визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого засідання згідно із ч.1 ст.189 ЦПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позовна заява, подана позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а вищевказані норми процесуального права визначають, що обставини та питання, які стали підставами для залишення позовної заяви без руху та в подальшому для її повернення можуть бути вирішені в підготовчому засіданні.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: