Справа № 581/231/21
Провадження № 2-п/581/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2021 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

у присутності представника позивача Калити С.Г.,

представника відповідача Угленко О.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 1 липня 2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 28000 грн. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що вказані договірні відносини між банком та відповідачем виникли в силу ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання ОСОБА_1 до розроблених банком формулярів та стандартних форм у вигляді «Умов та правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку». Анкетою-заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». На підставі п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. договору відповідач дала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав шляхом надання останній кредиту, а відповідач у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погашала заборгованість за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов`язань, станом на 8 березня 2021 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 73120 грн. 90 коп., з яких: 58807 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредиту (прострочене тіло кредиту), 14313 грн. 50 коп. заборгованість за простроченими відсотками, які банк просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь разом із судовим збором у розмірі 2270 грн.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Угленко О.Ю. зазначила, що анкета-заява була наміром лише отримати платіжну картку і не містить прохання про видачу кредиту, ліміт якого також у вказаному документі не зазначено. Посилається на те, що банк приймав рішення про збільшення кредитного ліміту у той час, коли по картковому рахунку малася заборгованість, що вказує на його недобросовісну та несправедливу поведінку. Крім того, встановивши кредитний ліміт у розмірі 28000 грн., банк просить стягнути заборгованість по тілу кредиту у розмірі 58807 грн., що є більшим за максимально можливу до видачі клієнту суму коштів. Вважає, що подані позивачем документи не містять доказів погодження між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки такі положення відсутні в анкеті-заяві, а довідка про умови кредитування містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування. Вказує, що банком з рахунку відповідача неправомірно списувалися не лише відсотки за користування кредитом, а й страхові платежі, комісія за обслуговування, пеня, що в сукупності складає 53625 грн. 93 коп. та повинні бути зараховані на погашення тіла кредиту. Також зазначає, що відсутність підписів ОСОБА_1 на Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку вказує на те, що їх не можна вважати складовими кредитного договору між сторонами у справі.

У відповіді на відзив банк зазначає, що на підставі поданої заяви, що разом із Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Із моменту оформлення вказаного договору пройшло десять років, протягом яких позичальник не звертався в банк через неправильне нарахування відсотків, що свідчить про її обізнаність з розміром процентної ставки та іншими умовами обслуговування, а також погодження з ними. Також позивач посилається на роз`яснення, надані у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 відповідно до яких, договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

У судовому засіданні представник позивача Калита С.Г. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Вказав, що протягом часу користування ОСОБА_1 кредитними коштами відсоткова ставка змінювалася та не відповідала зазначеній у довідці її розміру у 2,5 % на місяць (30 % річних). Ця обставина узгоджується зі змінами у тарифах надання банківських послуг та є обов`язковою для усіх клієнтів банку. Зазначив, що банк не має можливості провести розрахунок заборгованості відповідача, виходячи з розміру процентної ставки, яка діяла на час укладення кредитного договору та становить 2,5 % на місяць, оскільки вона вже сформована спеціальною банківською програмою, зміни до якої в частині процентної ставки вносилися по мірі їх прийняття.

Представник відповідача адвокат Угленко О.Ю. заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Вказувала, що надані позивачем документи не вказують на наявність між сторонами кредитних відносин. Підписані ОСОБА_1 анкета-заява та довідка про умови кредитування не містять істотних умов кредитного договору, зокрема, розміру кредитного ліміту, умов оплатності користування грошима тощо.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

1 липня 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку «Кредитка «Універсальна». У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 60).

1 липня 2011 року ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій викладені основні умови кредитування, зокрема базова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць (а.с. 61).

Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором видавались чотири кредитні картки, строк дії останньої якої встановлено до липня 2021 року включно (а.с. 59).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу за вказаним кредитним договором встановлювалися такі кредитні ліміти: 1 липня 2011 року - 3000 грн., 1 липня 2011 року - 5000 грн., 21 серпня 2011 року - 6000 грн., 3 грудня 2012 року - 9000 грн., 25 лютого 2013 року - 12000 грн., 21 серпня 2017 року - 12000 грн., 10 березня 2018 року - 28000 грн., 16 травня 2019 року - 0 грн. (а.с. 58).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 8 березня 2021 року становить 73120 грн. 90 коп., з яких: 58807 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредиту (прострочене тіло кредиту), 14313 грн. 50 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження своїх вимог банк додав виписку по рахунку ОСОБА_1 про рух грошових коштів у період з 1 липня 2011 року по 1 вересня 2020 року, а також витяг із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256, які відповідачем не підписані (а.с. 30-57, 62-86).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Крім довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» позивачем не надано інших доказів, які б вказували на те, що відповідач була ознайомлена з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», зміни до яких у подальшому, на думку банку, розповсюджувалися зокрема і на неї.

У зв`язку з викладеним, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, зазначеними у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та становили 2,5 % в місяць (30 % на рік).

Таким чином, підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить процентну ставку за користування кредитом, ОСОБА_1 шляхом приєднання до розробленого банком публічного договору уклала кредитний договір на викладених у цих документах умовах.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із наданих банком розрахунку заборгованості та відомостей про рух коштів відповідача вбачається, що з липня 2011 року ОСОБА_1 користується кредитними коштами, 25 січня 2020 року востаннє вносила кошти на погашення заборгованості, однак дійти висновку про те, чи мається станом на 8 березня 2021 року заборгованість за вказаним кредитним рахунком, належних та допустимих доказів позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 1 липня 2011 року по 29 серпня 2014 року банк нараховував проценти за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки, яка визначена в умовах кредитного договору та становить 2,5 % в місяць або 30 % на рік. Починаючи з 1 вересня 2014 року банк застосував інший розмір процентної ставки за користування коштами, який по 31 березня 2015 року становив 34,8 % річних (2,9 % в місяць), а з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року - 43,2 % річних (3,6 % на місяць). У період із 1 червня 2015 року по 8 березня 2021 року процентна ставка за користування кредитом також змінювалася та у різні дні місяця становила 2,5 %, 2,9 %, 3,4%, 3,5 %, 3,6 % на місяць.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, сплачені відповідачем на погашення кредиту кошти, зараховувалися банком спочатку на погашення відсотків за користування кредитом, а потім на погашення самого кредиту (тіла) у непередбачений договором спосіб та у більшому розмірі йшли на погашення завищених відсотків, у зв`язку з чим необґрунтовано збільшувалося тіло кредиту.

Представник банку Калита С.Г. у судовому засіданні відмовився надати суду уточнюючий розрахунок заборгованості відповідача, виходячи з базової відсоткової ставки 2,5 % на місяць.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що наданий банком до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача є необґрунтованим, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; вул. Грушевського, 1Д, м. Київ; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д. В. Сізов