Ухвала

Іменем України

30 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 752/22606/18

провадження № 61-12215ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Щербань Дмитро Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду

від 27 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

(далі - ПрАТ «Страхова компанія «Уніка») про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня

2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 1 600 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишено без змін.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого

2020 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що на виконання вимог Порядку обліку пожеж та їх наслідків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 26 грудня 2003 року № 2030 (далі - Порядок № 2030), страховик повинен був повідомити органи Державної служби надзвичайних ситуацій

(далі - ДСНС) про звернення до них фізичних та юридичних осіб із заявами про страховий випадок, спричинений пожежею. Проте, страховиком такої вимоги не дотримано, що унеможливило розслідування страхового випадку і призвело до приховування страховиком факту пожежі, що, в свою чергу, вплинуло на наслідки розгляду справи.

Заявник зазначав, що 03 березня 2021 року ним направлено адвокатський запит до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із запитанням щодо виконання страховою компанією обов`язку, передбаченого пунктом 11

Порядку № 2030, у відповідь на який листом від 09 березня 2021 року № 696 повідомлено про те, що договором не передбачено обов`язку

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звертатись до органів ДСНС.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд задовольнити заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого

2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про перегляд постанови Київського апеляційного суду

від 27 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені заявником матеріально-правові факти не є нововиявленими обставинами в розумінні закону, не мають значення для правильного вирішення спору, оскільки не містять істотних даних, які могли б вплинути на наслідки розгляду справи інакше, ніж її було вирішено, та не нівелюють ті висновки, якими фактично суд керувався під час вирішення цього спору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Щербань Д. М., просить скасувати ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статте 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною п`ятою статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, на які посилалась особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в скарзі або які могли бути встановлені при з`ясуванні судом обставин у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним,

і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 02 вересня 2021 року у справі № 320/8219/15-ц (провадження № 61-14068ск21)

та від 14 вересня 2021 року у справі № 200/15603/15-ц (провадження

№ 61-14168ск21).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В ухвалі Верховного Суду від 17 вересня 2021 року у справі № 370/1333/19 (провадження № 61-14603зно21) вказано, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення «Праведная проти Росії», від 18 листопада 2004 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України зважаючи на наступне.

Апеляційний судом встановлено, що на звернення представника заявника, 22 березня 2021 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві надано відповідь про відсутність звернення з приводу страхового випадку, пов`язаного із пожежею 30 квітня 2018 року автомобіля марки Maserati Quattroporte, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У постанові Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, про перегляд за нововиявленими обставинами просить заявник, апеляційний суд вказав про те, що відповідно до встановлених обставин і досліджених доказів, зокрема, даних висновку експертного дослідження 15 серпня

2018 року, складеного комісією експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, подія, яка відбулась із застрахованим автомобілем, пов`язана із порушення умов його експлуатації, що призвело до пошкодження двигуна, у зв`язку із чим відповідно до умов укладеного між сторонами договору виключає подію з числа страхових випадків, з якими пов`язується відповідальність страховика.

Крім того, апеляційний суд послався на Порядок № 2030, відповідно до пункт 11 якого зобов`язує страхові організації незалежно від форми власності у 3-денний строк письмово повідомляти територіальні органи ДСНС про звернення до них юридичних та фізичних осіб із заявою про страховий випадок, спричинений пожежею. Також суд у рішенні послався на обов`язок страхувальника надати страховику довідку компетентного органу, що підтверджує пожежу, про що визначено в умовах договору.

Таким чином, судом наведено послідовність дій сторін у разі виникнення страхового випадку, спричиненого пожежею, що мало значення для загального розуміння дій, які мали виконати сторони.

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд вірно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими

у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки при належному виконанні своїх процесуальних обов`язків у змагальному процесі могли бути встановлені при розгляді справи, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Щербань Дмитро Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 липня

2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук