Справа № 189/1305/21
У Х В А Л А

Іменем України

28.09.2021 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Степанова О.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Разом з позовом представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить постановити ухвалу, якою до розгляду по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя накласти арешт та оголосити заборону відчуження легкового автомобіля ВАЗ 211440, VIN НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги представник заявника мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, оскільки після отримання копії позовної заяви відповідачкою ОСОБА_3 може бути проведена реалізація майна, у тому числі і предмету спору за вказаним позовом, з метою ухилення від виконання рішення суду, дана обставина може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у вищезазначеній цивільній справі. В зв`язку з чим, просить заяву задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З урахуванням положень ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку з чим, фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивач при зверненні із заявою про забезпечення позову не надав суду правовстановлюючі документи на автомобіль ВАЗ 211440, VIN НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , тобто не надав суду доказів того, що спірний автомобіль належить саме відповідачу.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, суд вважає, що накладення арешту на спірний автомобіль до з`ясування питання про те, кому належить право власності на автомобіль, може призвести до порушення права власності осіб, не причетних до даної справи в тому випадку, якщо автомобіль не належить відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вимоги щодо забезпечення позову задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду стороні по справі.

Суддя: О.С. Степанова