Справа № 131/1063/21
Провадження № 2/131/522/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О., розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасемчука О.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна -

встановив:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 131/1063/21 за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення 14 сесії 8 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 22.06.2021 р. № 366 «Затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність громадян» , в частині передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0496; ОСОБА_3 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0497; ОСОБА_4 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0498; ОСОБА_5 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0499.

Разом із вищенаведеним позовом до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасемчука О.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які згідно рішення 14 сесії 8 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області від 22.06.2021 р. № 366 «Затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність громадян» передані в тому рахунку відповідачам по справі.

Обґрунтовуючи дану заяву заявник вказує на те, що 23 листопада 2020 р. ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області було прийнято наказ № 1861-УБД «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03). 10 лютого 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Іллінецької міської територіальної громади (за межами с. Романово-Хутір), Вінницького району, Вінницької області. На підставі вищевказаного звернення 10 лютого 2021 р. було укладено договір № 51 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В подальшому земельна ділянка за кадастровим номером :02:000:0029, з якої відводилась земельна ділянка позивачу, була передана з розпорядження Держгеокадастру (державної власності) в розпорядження Іллінецької міської територіальної громади (комунальна власність).

З цих підстав, фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернулась до Іллінецької міської ради із відповідним клопотанням від 24.05.2021 р. № 62 щодо розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 14,0000 га (7 ділянок по 2,0000 га) у власність громадянам, в тому числі ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Іллінецької міської територіальної громади (за межами с. Романово-Хутір), Вінницького району Вінницької області, земельний масив (частково за рахунок якого проводиться відведення земельних ділянок) внесений до ДЗК за кадастровим номером :02:000:0029, та погодити межі земельних ділянок, що відводяться.

У відповідь на дане звернення орган місцевого самоврядування листом від 29.06.2021 р. № 03-11/984 повідомив, що рішенням 14 сесії 8 скликання Іллінецької міської ради від 22.06.2021 р. № 366 «Затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність громадян» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність громадянам земельні ділянки за рахунок земельної ділянки запасу комунальної власності площею 54,8265 га, кадастровий номер :02;000:0029 у зв`язку із чим Іллінецька міська рада не погоджує межі земельних ділянок, що відводяться у власність громадянам, зокрема позивачу ОСОБА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову представник позивача обґрунтовує тим, що існують очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення Іллінецької міської ради Вінницької області, у зв`язку із чим у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення у даній справі, істотно ускладнить ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши матеріали вказаної заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частин 2 та 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 р. у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, приходить до висновку про те, що між сторонами даної справи виник спір з приводу правомірності та законності прийняття 14 сесією 8 скликання Іллінецької міської ради Вінницької області рішення від 22.06.2021 р. № 366 «Затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність громадян», яким в тому рахунку безоплатно у приватну власність були передані земельні ділянки ОСОБА_2 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0496; ОСОБА_3 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0497; ОСОБА_4 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0498; ОСОБА_5 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0499.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Разом з тим, на переконання суду, обраний заявником захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів у даній справі не є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позовної вимоги, позаяк позивач не висуває вимог про повернення та/або витребування даних земельних ділянок, на які, зокрема, представник останнього просить накласти арешт.

Більш того, представником позивача не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження зазначених земельних ділянок, а тому самі лише твердження представника позивача про потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, Законів України «Про Вищу раду юстиції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження» від 16.06.2011 р. № 5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Відповідно абзацу 3 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 211/129/18-ц (провадження № 61-45969 св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд зазначає, що посилання представника позивача на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, безумовно та переконливо не приводить суд до достатньо обґрунтованого припущення, що майно, яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що матиме наслідком ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обґрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні статей 76-80 ЦПК України, доказів в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи заяву представника позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що заяву про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 76-80, 149-153, 260, 261, 263 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд -

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасемчука О.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки ОСОБА_2 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0496; ОСОБА_3 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0497; ОСОБА_4 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0498; ОСОБА_5 площею 0,4700 га кадастровий номер :02:000:0499, які згідно рішення Іллінецької міської ради Вінницької області 14 сесії 8 скликання від 22.06.2021 р. № 366 «Затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність громадян», були передані громадянам безоплатно у приватну власність відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали через Іллінецький районний суд Вінницької області.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Іллінецька міська рада Вінницької області, , адреса місця знаходження: 22700, Вінницька область, м. Іллінці, вул. Соборна, 19.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: