Справа № 263/8872/21
Провадження № 2/263/2162/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ТОВ «Лігос Бетон» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу ПРБУ-80 (пересувного розчинно-бетонного вузла), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за №4 від 06.12.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лігос Бетон»; визнання недійсним договору поруки при оплаті вартості ПРБУ-80 (пересувного розчинно-бетонного вузла), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за договором №4 від 06.12.2020, за №1 від 06.12.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лігос Бетон», поручителі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

15.07.2021 вказана справа розподілена для розгляду судді Музика О.М.

Ухвалою судді Музика О.М. від 09.09.2021 по справі відкрито провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 29.09.2021 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи та справу передано для розгляду судді Томіліну О.М.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і відповідною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Тобто указані вимоги віднесено до виключної підсудності.

Відповідно до п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 41.42 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за № 3 від 01 березня 2013 року, роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Із змісту позовних вимог установлено, що позивач подав до суду позов, який містить вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу ПРБУ-80 (пересувного розчинно-бетонного вузла), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за №4 від 06.12.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лігос Бетон».

Згідно з ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В договорі №4 від 06.12.2020, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Лігос Бетон» зазначено, що місцезнаходженням вказаного майна є адреса: АДРЕСА_1 . Як вбачається з інтернет-сайту setam.net.ua щодо торгів стосовно ПРБУ-80 (пересувного розчинно-бетонного вузла), останній розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять споруда розчинного вузла, бетонозмішувач та інше, та яке являє собою металевий каркас, обшитий профнастілом та встановлений на залізобетонний фундамент, тобто вказане майно набуло ознаки нерухомого майна згідно зі ст.181 ЦК України, що також підтверджується фотокартками ПРБУ-80.

Таким чином, спірні правовідносини виникли щодо нерухомого майна, яке розташоване у Кальміуському районі міста Маріуполя, та на яку поширюється правило про виключну підсудність, а саме: за місцезнаходженням майна, що за адміністративно-територіальним поділом не відноситься до Центрального району міста Маріуполя Донецької області.

Таким чином, вищезазначена цивільна справа не підсудна Жовтневому районному суду міста Маріуполя Донецької області, оскільки спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна ПРБУ-80, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За нормами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляду іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем пред`явлений позов з приводу нерухомого майна, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, за місцем знаходження майна або його основної частини, враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, слід дійти висновку, що зазначену цивільну справу необхідно передати до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області на підставі ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. ст. 3, 30, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними направити на розгляд до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Томілін