Справа № 0907/2-1864/2011
Провадження № 22-ц/4808/1351/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Горейко М.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» Третяка Вячеслава Юрійовича на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2021 року, постановлену у складі судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківськ, у справі за заявою представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» Третяка Вячеслава Юрійовича про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року представник акціонерного товариства «УкрСиббанк» Третяк В.Ю. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2012 року у справі № 0907/2-1864/2011 частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, розташовані в підвалі, загальною площею 214 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів з встановленням початкової ціни на рівні, не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1700,00 грн витрат по оплаті судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Звернувшись із заявою до відділу державної виконавчої служби про надання інформації щодо стану виконавчого провадження, представник банку довідався, що державним виконавцем 13 грудня 2018 року винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого листа стягувачу. Однак, такий виконавчий лист на адресу банку не надходив. Відтак, вважає, що такий втрачено при пересилці від Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області до банку. Вказане, на думку представника заявника, підтверджується також тим, що стягувач після повернення виконавчого листа більше не пред`являв його до виконання. Отже, заявник позбавлений прав, гарантованих йому Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами стосовно повного та належного виконання рішення з причин втрати виконавчих документів та обставин, які об`єктивно не залежали від його волі.

Враховуючи викладене, представник заявника просив видати дублікат виконавчого листа № 0907/2-1864/2011, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 06.06.2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.136-143).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника АТ «УкрСиббанк» - Третяка В.Ю. про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 118).

Не погодившись з ухвалою суду представник акціонерного товариства «УкрСиббанк» Третяк В.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник апелянта наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звертаючись до суду із даною заявою, він просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення, оскільки АТ «УкрСиббанк» не пропустило строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому просити його поновити немає підстав. Відтак, такі твердження суду є безпідставними та свідчать про неналежне дослідження судом матеріалів справи.

Крім того, представник апелянта не заперечує, що АТ «УкрСиббанк» повторно звертається до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Однак, це не може слугувати підставою для відмови у задоволенні такої заяви, оскільки така підстава не передбачена нормами ЦПК України. Натомість, повторне звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа свідчить про прагнення й дійсні наміри заявника виконати рішення суду. На підтвердження вказаних обставин, представник апелянта посилається на постанову ВС від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, згідно із якою неодноразові звернення банку до суду із заявою про видачу дублікатів втрачених виконавчих листів свідчать про прагнення й дійсні намагання заявника вирішити правову проблему.

Представник апелянта також звертає увагу суду на те, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання, проте згодом державний виконавець прийняв рішення про його повернення. Однак, доказів, що оригінал виконавчого документа був вручений стягувачу у спосіб і порядок, визначений законодавством, матеріали справи не містять, а тому є всі підстави вважати, що він загублений, у зв`язку з чим виконання рішення суду є неможливим, а заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» залишається не сплаченою.

Із урахуванням викладеного, представник акціонерного товариства «УкрСиббанк» Третяк В.Ю. просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву АТ «УкрСиббанк» та видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 0907/2-1864/2011 за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнути з відповідача понесені судові витрати за подання апеляційної скарги.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, згідно з якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2012 року у справі № 0907/2-1864/2011 частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, розташовані в підвалі, загальною площею 214 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів з встановленням початкової ціни на рівні, не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1700,00 грн витрат по оплаті судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 62).

На виконання вказаного рішення суду Івано-Франківським міським судом 06 червня 2013 року видано виконавчий лист (а.с.75-76).

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката вищевказаного виконавчого листа, представник заявника вказував на те, що такі було втрачено при пересилці від Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області до банку, що позбавляє банк прав стосовно повного та належного виконання рішення з причин його втрати за обставин, незалежних від його волі.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив із того, що питання видачі дубліката виконавчого листа у даній справі уже вирішувалося, про що Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 30 вересня 2020 року постановлено ухвалу про відмову у видачі дубліката виконавчого листа. Вказана ухвала суду залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та набрала законної сили, а відтак така заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із матеріалами справи, дійсно, у липні 2020 року представник ПАТ «УкрСиббанк» уже звертався до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 0907/2-1864/2011, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 06 червня 2013 відносно боржника ОСОБА_1 , з огляду на те, що такий було втрачено при пересилці від органів державної виконавчої служби (а.с. 70-73).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви представника ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.88-89).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року зазначену ухвалу Івано-Франківського міського суду залишено без змін (а.с. 122-125).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц зазначила, що висновок колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що вимоги статті 186 ЦПК України (тотожність вимог/спору) передбачена тільки для позовного провадження є неправильним, оскільки зазначена норма права застосовується і в інших видах судового провадження та стадіях процесу.

Отже, вказане свідчить, що подання заяв з тих самих підстав до тих самих сторін не допускається на будь-яких стадіях процесу та видах судового провадження, якщо є судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду таких заяв.

Враховуючи те, що стягувач повторно звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа з приводу одного й того ж боржника і з тих самих підстав, суд повинен був закрити провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, а не відмовити у задоволенні такої заяви з підстав повторного її подання. Відтак, вказане свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Факт подання аналогічної за змістом заяви не заперечується самим апелянтом, його доводи щодо можливості звертатися до суду необмежену кількість разів, у випадку якщо звернення спрямоване на виконання рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки таке звернення розцінюється судом як засіб, направлений на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попередньої заяви, що не відповідає у свою чергу принципу юридичної визначеності. З огляду на це, колегія суддів зазначає, що нормами цивільного процесуального законодавства передбачений порядок оскарження судових рішень. У випадку незгоди із ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року заявник мав право на їх оскарження в касаційному порядку, а не на повторне подання аналогічних заяв до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю, а провадження у справі закриттю з підстав, визначених пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст.374, 377, 381, 384 ЦПК, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» Третяка Вячеслава Юрійовича задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за заявою представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» Третяка Вячеслава Юрійовича про видачу дубліката виконавчого листа закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Горейко М.Д.