Справа № 305/1961/19
Провадження по справі 2/305/78/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2021 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та зобов"язання вчинення певних дій

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та зобов"язання вчинення певних дій.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, позивач являється власником земельної ділянки, кадастровий номер :09:002:0109, загальною площею, 0,3839 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , серія ЯЕ №456419 від 11.11.2009. Відповідно до плану земельної ділянки, суміжним землекористувачем меж від "Є" до "Ж" є громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який самовільно захопив частину його земельної ділянки та звів на ній тимчасову господарську споруду (сарай) орієнтовною площею 1000 кв.м., яка є частиною земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності, у зв"язку з чим він позбавлений реального, повного та безумовного володіння, розпорядження та користування своєю земельною ділянкою. На даній земельній ділянці відповідач завозить та складує дошку, паливні матеріали, дрова та фекалії. Засмічення земельної ділянки пилинням, фекаліями тощо, призводить до погіршення якісних характеристик грунту та урожайності земельної ділянки. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 щодо демонтажу господарської споруди та приведення земельної ділянки у відповідний стан. Однак, ОСОБА_2 не реагує на його звернення та добровільно не демонтує господарську споруду. З метою досудового врегулювання спору, 15.05.2018 він звертався до органу місцевого самоврядування - Ясінянської селищної ради Рахівського району із відповідною заявою, внаслідок чого земельною комісією селищної ради спірне питання розглянуто на місці про що складено відповідний акт про те, що орієнтовно площею 40 кв. м. споруди на частині земельної ділянки ОСОБА_1 та пропонують дійти згоди обом сторонам. У зв"язку з наведеним просив винести рішення, яким зобов"язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , демонтувати тимчасову господарську споруду (сарай), звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серія №456419 від 11.11.2009, кадастровий номер :09:002:0109 загальною площею 0,3839 га для ведення особистого селянського господарства та стягнути з відповідача в його користь судові витрати.

Позивач в судовому засіданні присутній не був. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Відзиву на позов не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється, на підставі Державного акту на право влансості на земельну ділянку серіїЯЕ №456419 від 11.11.2009, власником земельної ділянки, кадастровий номер :09:002:0109, загальною площею 0,3839 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач, ініціюючи позов до суду вказує на наявність спору з приводу усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка йому належить на праві власності, відповідачем ОСОБА_2 , який є суміжним землекористувачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , та який самовільно захопив частину його земельної ділянки, звівши на най тимчасову господарську споруду (сарай).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, ОСОБА_1 , як на доведеність позовних вимог, додав лист-відповідь останньому виконавчого комітету Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області №435 від 08.06.2017, згідно якої комісія селищної ради в складі голови земельної комісії М.Ю. Савчин, землевпорядника ОСОБА_3 та Н.В. Суховії провели перевірку по питанню захоплення частини земельної ділянки та незаконного будівництва господарської споруди громадянином ОСОБА_2 . В ході перевірки встановили, що вже біля 10 років побудована господарська споруда (шопа) біля дороги по вул. Фабрична на частині земельної ділянки громадянина ОСОБА_1 , орієнтованою площею 40 кв.м.. Дані перешкоди не являються перешкодою для заїзду на земельну ділянку громадянина ОСОБА_1 .. Комісією запропоновано сторонам дійти до згоди та вирішити дане питання.

Також в матеріалах справи містяться результати письмових звернень позивача, зокрема лист Державної архітектурно-будівельної інспекції №1007-1.20/2/310Т від 15.03.2018, в якому йдеться, що виїздом інспеції на місце та за візуальним оглядом по АДРЕСА_1 , ознак ведення будівельних робіт не виявлено. Виявлено тимчасову споруду господарського призначення без влаштування фундаменту. Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення - споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням осоновних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних робіт, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту, а надання дозвільної документації щодо розміщення тимчасових споруд відповідно до чинного законодавства не належить до компетенції Управління. Також правове питання щодо виділення, використання, самовільного зайняття земельної ділянки, а саме будь-які дії, які свідчать про фактичне використання (в тому числі шляхом будівництва об"єктів) земельної ділянки не належить до компетенції Управління.

Відповідно до п.б ч.1 ст.211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі, або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно зі ст.ст.152,156 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок, розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до ст.10 цього Закону державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України.

Отже, матеріалами справи стверджено, що проведення перевірки по факту самовільного зайняття земельної ділянки не було здійснено відповідно до вимог діючого законодавства.

Тобто, позивачем не доведено складання і оформлення компетентним державним органом протоколу про адміністративне правопорушення, припису про усунення такого порушення земельного законодавства, як самовільне зайняття земельної ділянки, та акту обстеження земельної ділянки з усіма необхідними додатками (план-схеми самовільно зайнятої земельної ділянки). Вказані належні докази самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Надані позивачем листи-відповіді державних установ за його зверненнями, не є належними та допустими доказами для встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки.

Відтак, не можна вважати доведеною обставину самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, на яку передчасно послався позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Більше того, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, листом №Т-248/0-402/6-18 від 20.06.2018, повідомило ОСОБА_1 , про те, що відповідно до затвердженого порядку проведення перевірок, для підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки та вжиття заходів реагування згідно з повноваженнями, йому необхідно надати матеріали топографо-геодезичної зйомки по самовільно зайнятій земельній ділянці, виконаних суб"єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеутрою згідно вимог ст.26 ЗУ "Про землеустрій". Після отримання вищевказаних матеріалів та у разі підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки, Управлінням до порушника буде вжито заходи реагування відповідно до повноважень. Інфоормацію чи надавалися позивачем вказані у цьому листі документи для встановлення факту порушення прав позивача, матеріали справи не містять .

Водночас позивач у встановленому чинним законодавством порядку і суду достатніх та допустимих доказів щодо викладених ним обставин, зокрема щодо того, що існують перешкоди у користуванні ним земельної ділянки, шляхом її самовільного захоплення суміжним землекористувачем, не надав.

Відповідно суд не може зробити висновки, чи має місце самовільне захоплення частини земельної ділянки, належної позивачу, виходячи лише з показань позивача.

Разом з цим, і надані позивачем до матеріалів справи, фотосвітлини із зображенням земельної ділянки та розміщеній на ній господарські споруди, не вказують, що то саме частина земельної ділянки позивача.

Тобто, позивач не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування позовних вимог,що є його обов"язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.76-82 ЦПК України, а тому в задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов"язання вчинення певних дій, слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то і відповідно судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 263, 265, ст.268, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та зобов"язання вчинення певних дій, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2021 року.

Суддя: Ємчук В.Е.