Провадження № 2/234/2486/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Геращенко С.М.,

справа № 234/19620/15-ц; провадження № 2/234/2486/21;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100)

до ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.11.2015 року шляхом поштового відправлення до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою звернулося Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.

З позовної заяви вбачається, що між ЗАТ «Альфа-Банк», яке було перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 21.08.2007 року укладено кредитний договір № 490045811. Відповідно до умов договору банк надає відповідачу кредит у сумі 12752,25 доларів США, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав. Однак, відповідач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.11.2015 року за ним утворилась заборгованість: за кредитом - 9312,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 213503,43 грн., за відсотками - 4142,32 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 94964,90 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 308468,33 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року провадження по справі було відкрито та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 25.12.2015 року підготовку до судового розгляду справи закінчено та призначено справу до розгляду.

18.01.2016 року судом ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволенні повністю.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року заочне рішення суду від 18.01.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.05.2021 року до суду від представника відповідача - адвоката Головко Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги, вважає їх незаконними та необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідачка не заперечує, що між нею та позивачем був укладений 21.08.2007 року кредитний договір № 490045811. Проте, зазначає, що, відповідно взятих на себе зобов`язань, останній платіж нею був здійснений 10.07.2009 року, що також підтверджується розрахунком заборгованості, який надає сам позивач. Відповідачка звертає увагу суду на той факт, що оскільки відповідачем останній платіж було вчинено у липні 2009 року відповідно до Цивільного кодексу України Банк мав змогу вже з серпня 2009 року до серпня 2012 року завернутися до боржника/відповідача з вимогою про усунення порушень, та відповідним позовом до суду. Позивач не вважав за потрібним та не звертався за захистом своїх прав, які він вважає порушеними, до суду у відповідності до ЦК України, тим самим втратив строк позовної давності. Отже, позивач звернувся до суду в листопаді 2015 року, тобто після втрати позовної давності вже минуло більше трьох років.

Також, відповідач зазначає, що наданий документ позивачем під назвою розрахунок заборгованості не є детальним розрахунком заборгованості, за своєю структурою це більше нагадує графік погашення. Розрахунок виготовлено з порушенням ст.257 Цивільного кодексу України, чим порушено загальну позовну давність встановлену тривалістю у три роки. Відповідач вважає, що позивач втратив своє право на звернення до суду ще в серпні 2012 року.

Навіть, якщо взяти до уваги документ, наданий позивачем як розрахунок заборгованості, що виникає сумнів, відповідач надає свій незалежний розрахунок на дату вказану Банком (позивачем) на дату подання позову. Оскільки даний розмір заборгованості не відповідає дійсності, відповідно до чого відповідач надає свій розрахунок реальної заборгованості перед позивачем, проведений в ході незалежної експертної оцінки ТОВ «МІГ», відповідно до якого, фактична заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить на 21.11.2015 року відповідно 173140,40 грн.

Відповідач вважає, що документ, який позивач називає «розрахунок заборгованості» вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення розрахунків, і як наслідок, подано штучно створена заборгованість, яка не має жодного відношення або підтвердження про існування заборгованості між відповідачем та позивачем.

Відповідач просить суд застосувати загальний строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України складає три роки, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.07.2021 року до суду від представника позивача - адвоката Дегтярьова Є.В. надійшла заява з додатковими поясненнями. Так, в обґрунтовування додержанням Банком строків позовної давності, позивач надає копію, завірену належним чином, кредитного договору № 490045811 від 21.08.2007 року з Частиною № 2 «Загальні Умови кредитування», де в п. 11.6 Сторони домовилися про збільшення строку позовної давності. Також, в п.2.3 першої частини кредитного договору зазначена дата остаточного повернення кредиту, та в п.11.2 Другої частини кредиту зазначено, що він діє з моменту підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Крім того, зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий Банком відповідає всім вимогам чинного законодавства та містить відповідні періоди, дати та суми нарахувань та погашень.

Щодо так званого експертного висновку, на який посилається відповідач. Згідно ст. 66 ЦПК України - висновок експерта дійсно є доказом у справі. Відповідно, оцінювати висновок експерта суд повинен як один із наявних доказів у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що повинно ґрунтуватися на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні. Як і інші докази, висновок експерта не має для суду наперед встановленого значення. Результат оцінки висновку експерта суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви його прийняття чи відмови у прийнятті. При перевірці й оцінці експертного висновку повинно бути перевірено, зокрема, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Представник позивача вважає, що суд при ухваленні рішення не повинен брати до уваги висновок ТОВ «МІГ».

Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача - адвокат Дегтярьов Є.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідачки - адвоката Головко Д.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача. Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 К України.

Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок однобічної відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Судом встановлено, що 21.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490045811, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 12752,25 доларів США. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Цільове використання кредиту: придбання транспортного засобу, оплата страхової суми. Дата остаточного повернення кредиту - 21.08.2012 року. Процентна ставка 12 % річних.

Відповідно до копії статуту ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав і зобов`язань ЗАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 490045811 від 21.08.2007 року станом на 08.11.2015 року утворилась заборгованість, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 9312,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 213503,43 грн., за відсотками - 4142,32 долари США, що за курсом НБУ складає 94964,90 грн.

Отже, загальна сума заборгованості станом на 08.11.2015 року складає 308468,33 грн.

16.11.2015 року на адресу відповідачки ОСОБА_1 була направлена вимога про досудове врегулювання спору.

Однак, відповідачка на момент звернення позивача до суду борг не сплатила.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд не бере до уваги заяву представника відповідача про застосування строку загальної позовної давності тривалістю три роки, оскільки в пункті 11.6 Частина № 2 «Загальні умови кредитування» Кредитного договору № 490045811 від 21.08.2007 року Сторони домовилися про збільшення строку позовної давності, яка становить 50 (п`ятдесят) років. Відповідачка підписала вказаний договір, про що не заперечує у своєму відзиві на позовну заяву, тобто погодилася з умовами договору. А отже, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в рамках строку позовної давності.

Відповідачем наданий свій розрахунок заборгованості станом на 21.11.2015 року за кредитним договором № 490045811 від 21.08.2007 року, здійснений оціночною компанією ТОВ «МІГ», відповідно до якого загальний розрахунок заборгованості становить 173140,40 грн.

Суд не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, оскільки даний розрахунок зроблений у національній валюті, тоді як кошти надавалися у доларах США, крім того які документи використовувалися спеціалістом при розрахунку не вказано, документи, які засвідчують повноваження експерта не надані.

А отже, при ухваленні рішення суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.11.2015 року складає 13455,23 доларів США, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 9312,91 доларів США; за відсотками - 4142,32 долари США. Разом з тим, позивач просив стягнути суму боргу у гривнях, що за офіційним курсом на дату розрахунку (08.11.2015) становить 308468,33 грн.

Як встановлено, між сторонами укладено договір позик в іноземній валюті.

Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду цивільної справи №373/2054/16-ц робить такі висновки:

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Разом з цим, позивач просить суд стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 308468,33 грн., що відповідає загальній сумі боргу у розмірі 13455,23 доларів США в перерахунку на гривню станом на день складання позову 08.11.2015 року, що є правом позивача та не погіршує стан відповідача.

Отже, судом встановлено, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 308468,33 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 213503,43 грн., за відсотками - 94964,90 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 4627,02 гривень, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 256-261, 530, 533, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»»(код ЕДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором № 490045811 від 21.08.2007 року станом на 08.11.2015 року у розмірі 308468,33 грн. (триста вісім тисяч чотириста шістдесят вісім гривен 33 копійки), яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 213503,43 грн., за відсотками - 94964,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»» (код ЕДРПОУ 23494714) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4627,02 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень 02 копійки).

Рішення може бути оскаржено в Донецькій апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Краматорського міського суду Ю. В. Фоміна