Справа № 486/1306/19
Провадження № 2/486/10/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив зобов`язати останню не чинити перешкоди у розпорядженні його власністю 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому та його колишній дружині ОСОБА_2 належить по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до нього про визначення порядку користування квартирою, що є у спільній власності подружжя. Зазначене рішення залишено без змін Постановою Миколаївського апеляційного суду. Ще до постановлення зазначених рішень відповідач чинила йому перешкоди у користуванні його власністю, зокрема не пускала до спільного житлового приміщення та відмовлялась надати ключі від вхідних дверей. В подальшому, за допомогою правоохоронних органів йому все ж таки вдалось потрапити до помешкання, частка якого належить йому на праві власності, однак перешкоди у користуванні останньою відповідач чинити не припинила, а саме, виділивши йому у користування найменшу кімнату в даній квартирі, іншими помешканнями, які є у спільній власності, такими як кухня, вбиральня, ванна кімната, комора та лоджії користуватись не дозволяє.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 липня 2020 року провадження у справі було зупинено та 16 березня 2021 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено.

21 лютого 2020 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив замість усунути перешкоди у розпорядженні майном вважати вірним усунути перешкоди у користуванні майном.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав суду заяву із проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначає, що з викладеним у позовній заяві не погоджуються, вважають все зазначене неправдивим та надуманим. ОСОБА_1 сам обрав кімнату для свого проживання. Окрім нього та відповідача в даній квартирі зареєстровані та мешкають їх діти ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , які також мають право користуватись спірною квартирою. Зазначають, що позивачем не надано будь-якого доказу що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні кухнею, вбиральнею, ванною кімнатою, коморою та лоджією. Просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 /а.с. 6/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 вересня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 /а.с. 7-8/.

Квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох кімнат, житловою площею 49,7 кв.м, у тому числі кімнати площею 9,8 кв.м; кімнати площею 17,1 кв.м; кімнати площею 10,0 кв.м та кімнати площею 12,8 кв.м, а також кухні 8,1 кв.м, вбиральні 1,4 кв.м, ванної кімнати 2,7 кв.м, коридору 10,3 кв.м, комори 3,2 кв.м, лоджії 1,8 кв.м /а.с. 4-5/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, що є у спільній власності подружжя /а.с. 9-10/.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2019 року зазначене рішення залишено без змін /а.с. 11-14/.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року ухвала Южноукраїнського Миколаївської області від 14 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року у цивільній справі № 2о-10/2006 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту права власності на квартиру скасовано. Провадження за вказаною заявою закрито /а.с. 147-149/.

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2021 року /а.с. 186-190/ постанова Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року залишена без змін.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та між ними склалися неприязні відносини та триває конфлікт.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як визначено частиною 1 статті 312 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу положень частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності, як встановлено у ст. 358 ЦК України.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №296/4500/16-ц.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні його власністю та доступу до квартири.

Оскільки судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , його право власності не оспорено в установленому законом порядку, тому відповідно до вимог частини 1 статті 383 ЦК України він має право використовувати ним для власного проживання і проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача в силу частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України є непорушним, і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні.

За викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними, та підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає поновленню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на його користь /а.с. 1/.

Керуючись ст.ст.12,141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я представника позивача: ОСОБА_3 , адвокат, АДРЕСА_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я представника відповідача: ОСОБА_4 , адвокат, пр. Незалежності, 28, оф. 18, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова