печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі адвоката Ігнатова Дмитра Івановича про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на депозитні вклади, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.03.2021 року Печерський районний суд м. Києва визначено для розгляду матеріалів вказаної позовної заяви.

Ухвалою від 05.05.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

22.07.2021 року надійшла заява про витребування доказів із посиланням на ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Зокрема для встановлення обсягу спільно нажитого майна необхідна інформація з банківських установ, яку позивач самостійно отримати не може в зв`язку з банківською таємницею рахунків відповідача. Тому він звернувся із даною заявою, в якій просить постановити ухвалу про забезпечення доказів шляхом розкриття банками інформації що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_3 та відкритих на її ім`я рахунків у АТ «Перший український банк»; в АТ «ПриватБанк»; в АТ «Державний ощадний банк України»; в АТ «Банк Січ»; в АТ «Державний експортно-імпортний банк»; в АТ «Акцент-Банк»; в АТ «Альфа-Банк».

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Згідно з ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що у вказаній заяві мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей , однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

Заявник не обґрунтував, які є підстави вважати, що засоби доказування можуть бути втрачені та/або що подання потрібних доказів може стати не можливим або ускладненим під час судового провадження, у разі подання відповідного позову.

Також суд зауважує, що при поданні позову позивачем надані належним чином завірені ним копії доказів, які є предметом даної заяви, а саме копії депозитних договорів, відкритих на ім`я ОСОБА_3 . За таких обставин відсутні підстави ще раз витребовувати ці докази.

Крім того, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року позивач зауважує, що суд повинен встановити обсяг спільно нажитого майна, в той час як предметом спору є визнання права особистої приватної власності, а не поділ майна подружжя.

І насамкінець, позивач у заяві порушує питання про витребування доказів шляхом розкриття інформації, що містить банківську таємницю. В той же час, заяви про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю подаються до суду і розглядаються в порядку окремого провадження (див. ст. ст.347-350 ЦПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись ст. ст. 116-119, 259, 260, 347-350 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі адвоката Ігнатова Дмитра Івановича, про витребування (забезпечення) доказів, шляхом розкриття інформації, що містить банківську таємницю у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на депозитні вклади - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук