справа 278/2951/21
У Х В А Л А

30 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Татуйка Є.О., за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа, ухвалою в якій від 14.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

29.09.2021 року від позивача надійшло клопотання, яким остання просить передати дану цивільну справу для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м. Києва. Таке клопотання обґрунтоване тим, що позивач помилково визначила підсудність Житомирському районному суду Житомирської області, скориставшись у відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України альтернативною підсудністю та подавши заяву до суду за місцем своєї реєстрації.

Оглянувши матеріали справи та подану позивачем заяву, суд дійшов до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до положень частини 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", яка має назву "Місце виконання рішення", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

При цьому з матеріалів позовної заяви убачається, що позивач зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Житомирського районного суду Житомирської області.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження №66633072, місцем виконання такого також є територія, юрисдикція якої поширюється на Житомирський районний суд Житомирської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

За таких обставин, суд вважає, що правових підстав для передачі даної справи для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м. Києва немає, оскільки провадження у справі відкрито судом, якому така цивільна справа підсудна, з додержанням правил підсудності, а тому у задоволенні клопотання потрібно відмовити. Визначені процесуальним Законом підстави для направлення даної справи після відкриття в ній провадження належним судом до іншого суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27, ст. 31 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання про передачу справи до іншого суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Євген Татуйко