Апеляційне провадження № 22-ц/824/7450/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/5441/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Андрієнко А.М.,за участю секретаря судового засідання Яворської А.А.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 ,

на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 18 березня 2021 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Коренюка А.М., -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 16 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстровий №7987, про стягнення з неї на користь ПАТ «Ідея Банк» грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» виникли кредитні правовідносини, значну частину коштів ОСОБА_1 повернуто. Виконавчий напис вчинено на підставі документів, за якими не передбачено вчинення виконавчих написів. Складові заборгованості не є безспірними.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, у якій представник позивача просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що здійснюється в межах зведеного виконавчого провадження №ВП47256191, яке перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ Гусєвої Я.А.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22.02.2021 позовні вимоги ОСОБА_3 про захист прав споживача та визнання недійсними окремих положень кредитного договору - задоволено. З урахуванням вказаного рішення та того, що з 10.04.2019 по 10.03.2020 ОСОБА_1 сплачувала по визнаних недійсними положеннях договору грошові кошти, вказана виплата має бути перерахована у рахунок окремих платежів за кредитними договором.

Вказували, що наразі, до розгляду справи по суті, є ризик винесення постанови державною виконавчою службою та звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, у якій останній просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

Посилається на те, що до заяви про забезпечення позову надано необхідні докази, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, які свідчать про примусове виконання виконавчого напису.

Судом не враховано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса може призвести до безпідставного стягнення на користь відповідача грошових коштів та ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав в ній викладених, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, про задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає змісту та формі, передбаченій статті 151 ЦПК України, а саме: заява не обґрунтована, а в прохальній частині заяві не зазначено де перебуває виконавчий лист.

Окрім цього вважав, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними з підставами для задоволення позову.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 16.02.2021 року вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь Пат «Ідея Банк» суми заборгованості за кредитним договором №101.00617.004313556 у розмірі 32659,76 грн.

16.03.2021 старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ Гусєвою Я.А. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 32659,76 грн., на підставі вказаного вище виконавчого напису нотаріуса.

16.03.2021 старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ Гусєвою Я.А. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та визначено стягнути з ОСОБА_1 300,00 грн.

Того ж дня, 16.03.2021 старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ Гусєвою Я.А. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та приєднано ВП № 64844309 до зведеного ВП № 47256191.

Звертаючись до суду, позивач оспорює правомірність видачі виконавчого напису нотаріусом, який згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

З огляду на положення пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України в тій частині, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є помилковими висновки суду першої інстанції, що запропонований вид забезпечення позову є фактичним вирішенням справи по суті.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документу.

Законодавець визначив, що само по собі оскарження виконавчого документу свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, отже передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Предметом цього спору є визнання вищевказаного напису таким, що не підлягає виконанню. Із змісту позовної заяви убачається наявність спору між сторонами.

Оскільки ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким стягнуто грошові кошти та цей напис знаходиться на виконанні, а відтак, вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами.

Заява про забезпечення позову містить необхідне обґрунтування вжиття саме такого заходу забезпечення позову, а також інші необхідні відомості.

Щодо висновку суду про тотожність вимог заяви про забезпечення позову вимогам позову, слід зазначити, що предметом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого напису у виконавчому провадженні, в той час як предметом її позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, не застосував процесуальний закон, який підлягає застосуванню, а саме: п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євген Михайлович від 16 лютого 2021 року, реєстровий номер №7987, що здійснюється у зведеному виконавчому провадженні №47256191, яке перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Гусєвої Яни Андріївни.

Стягувачем відповідно до цієї ухвали є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Боржником відповідно до цієї ухвали є Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (, 79008, м.Львів, вул.Валова, 11).

Постанова суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її винесення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

Особи, винні в невиконанні постанови про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: