Справа № 529/628/21
Провадження № 2/529/226/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначено, що під час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Відповідно до рішення Диканського районного суду від 26.02.2016 року, після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю.

Відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , але не забезпечує належних умов проживання, навчання та виховання дитини, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток. Коштів на виховання та утримання дитини не надає, участі в його шкільному та соціальному житті не приймає, не цікавиться здоров`ям та вихованням свого сина. При цьому, вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, без будь-яких на те підстав, небажання в подальшому виконувати роль батька, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою відповідача ОСОБА_2 від 07.06.2021 року. Тому, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

09.08.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

09.09.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

Позивач та її представник - адвокат Сідько С.І. в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяву, в якій вказали, що позов підтримують, справу просять розглядати без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Котелевської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду направила заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, справу просять розглядати без участі представника служби.

З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи було проведено за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2013 року було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, який розірвано рішенням Диканського районного суду від 26.02.2016 року (а.с. 18-20).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Малолітній проживає разом зі своєю матір`ю - позивачем по справі, яка з 28.05.2021 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який піклується про малолітнього та має намір його всиновити.

Відповідно до характеристики учня 3-А Котелевської гімназії №1 імені С.А. Ковпака, складеної класним керівником Луговою Ю.В., вбачається, що малолітній ОСОБА_3 навчається в школі з 2019 року. За час навчання програмований матеріал засвоїв. Дисциплінований, не порушує норм і правил поведінки. Відповідальний, бере активну участь у житті класу. Мама дитини відповідально ставиться до виховання та навчання сина. Підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, приймає участь у підготовці та проведенні шкільних заходів, систематично відвідує батьківські збори (а.с.16).

08 вересня 2021 виконавчим комітетом Котелевської селищної ради прийнято рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 (а.с. 38).

Відповідно до складеного висновку служби у справах дітей Котелевської селищної ради вбачається, що ця служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , оскільки батько життям та здоров`ям не цікавиться, малолітній ОСОБА_3 свого біологічного батька не пам`ятає, своїм батьком вважає ОСОБА_2 / нового чоловіка позивача/ / а.с. 39 -40/.

Згідно довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду встановлено, що малолітній ОСОБА_3 є здоровим (а.с. 15).

Встановлені судом обставини підтверджують те, що батько малолітньої дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого сина, не бере участі у його навчанні, вихованні, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його здоров`ям, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України.

Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги.

Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи вищевикладене та діючи в інтересах малолітньої дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України").

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, визнання ним позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав, та враховує всі докази в сукупності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки судом у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про нього, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у його долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що в свою чергу, не заперечувалося відповідачем, який подав до суду заяву про визнання позову..

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити відповідачу про його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни обставин, що слугували підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог:

Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавської області, місце знаходження: Полтавська область, смт. Котельва, вул. Полтавський шлях, 224, .

Головуючий: О.С. Кириченко