Справа № 186/1143/21
У Х В А Л А

29 вересня 2021 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві ОСОБА_1 прохав суд звільнити його від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою від 01 вересня 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено з тих підстав, що правовідносини які склались між сторонами у справі не є захистом прав споживача, а тому посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими, оскільки дані вимоги не охоплюються предметною сферою застосування Закону України «Про захист прав споживачів».

01 вересня 2021 року ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, була залишена без руху, у зв`язку з тим, що позивачем не було додано до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору, та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з моменту отримання ним ухвали.

14 вересня 2021 року судом було отримано від позивача ОСОБА_1 доповнення до позовної заяви, в якому останній прохав визнати його споживачем на стадії досудового врегулювання простроченої заборгованості за споживчим кредитним договором №200058730 від 21 серпня 2017 року, за участю споживача шляхом вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №4588, вчиненого 08 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною та звільнити його від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріли приходжу до наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 року, який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачі мають право на захист своїх прав державою (п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

За правилом ч.1 ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ст.22 Закону №1023-XII від 12.05.1991 року).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в постанові «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вимоги споживачів про захист їх прав розглядаються у позовному провадженні. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Так, права споживачів визначені у ІІ Розділі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Інші випадки порушення прав споживачів регламентовані ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 не зазначив про те, які конкретно його права як споживача порушено, коли і в чому це виявилося, а фактично просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 ЗУ «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Можливість оскарження нотаріальної дії передбачена положеннями ст.50 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17.

З наведеного вище вбачається, що посилання ОСОБА_1 на ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, є помилковим, оскільки фактично позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, правовідносини за яким не підпадають під регулювання Закону №1023-XII від 12.05.1991 року.

Будь-яких інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем вказано не було, тому позивач ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору при звернення з вищезазначеним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким чином, позивачу необхідно було додати документ, який підтверджує сплату судового збору у сумі 908,00 грн.

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що для того, щоб позов був прийнятий до провадження судом, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України.

Крім того, пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасної сплати судового збору для чого особа, зацікавлена у поданні позову, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 640/9385/20.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами вважаю за необхідне визнати позовну заяву ОСОБА_1 не поданою та повернути її з доданими документами позивачу.

На підставі викладено, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, - суддя

У Х В А Л И Л А:

Визнати позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не поданою та повернути її з доданими документами позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.С. Кривошея.