ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5646/21 Справа № 202/7952/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідачка звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 27 липня 2016 року підписала заяву. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 02 листопада 2020 року має заборгованість 19389,78 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 13668,16 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5721,62 грн..

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року задоволено частково позовні вимоги Банку, а саме стягнуто з відповідачки заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 11131,42 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягуючи заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11131,42 грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При цьому, відмовляючи у стягненні частини заборгованості за простроченим кредитом та простроченими відсотками, суд виходив з їх недоведеності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду змінити в частині стягнутої суми кредитної заборгованості.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно виписки по рахунку всього було списано відсотки у розмірі 12877,22 грн., а не 2534,33 грн. як вказав суд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення необхідно змінити, з наступних підстав.

Стягуючи заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11131,42 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вказаних вимог.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення прострочених відсотків та іншої частини заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Змінюючи розмір стягнутої суми заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, умови кредитування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Так, в позовній заяві Банк посилається на те, що 27 липня 2016 року відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н.

Разом з позовною заявою АТ КБ ПриватБанк надав розрахунки заборгованості за договором б/н від 27 липня 2016 року та Виписку по рахунку відповідачки за період з 11 вересня 2017 року по 01 липня 2020 року.

З наданих Банком документів вбачається, що Банк безпідставно списав заборгованість по відсоткам у розмірі 12877,16 грн. та по комісії 120,00 грн., а всього 12997,16 грн., оскільки сторони не погодили умови щодо їх розміру та порядку нарахування, а тому таке стягнення є неприпустимим та безпідставними.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір стягнутої заборгованості за простроченим тілом кредиту, зменшивши її з 11131,42 грн. до 671,00 грн. (13668,16 грн. - 12997,16 грн.), де 13668,16 сума позову, а 12997,16 списані кошти.

На вказане суд уваги не звернув, належним чином не дослідив виписку по рахунку відповідачки та дійшов передчасного висновку про те, що позивачем були списані грошові кошти на погашення заборгованості за відсотками у сумі 2534,33 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення норм матеріального та процесуального права дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 11131,42 грн.. Рішення в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає зміні з 11131,42 грн. до 671,00 грн..

Законність рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

В зв`язку із зміною розміру стягнутої суми заборгованості за простроченим кредитом, підлягає зменшенню й стягнутий з відповідачки розмір судового збору, а саме з 1206,48 грн. до 72,72 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту з 11131,42 грн. до 671,00 грн. та судового збору з 1206,48 грн. до 72,72 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко