У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Тітарчук Я.П.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 в підготовче судове засідання відповідач та представник відповідача ОСОБА_7 не з`явилися. ОСОБА_8 30.09.2021 подав до суду клопотання про витребування доказів, яке просив розглянути у його відсутність. Клопотання мотивоване тим, що у задоволенні його адвокатського запиту до ГУНП у Вінницькій області, Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надання інформації відмовлено. Тому просив суд щодо кожного із відповідачів витребувати у цих суб`єктів таку інформацію: 1) чи був позивач учасником, підозрюваним та/або фігурантом будь-якого кримінального правопорушення?, 2) чи був позивач учасником, підозрюваним та/або фігурантом будь-якого кримінального правопорушення, пов`язаного з подією, що відбулася біля Жмеринської міської ради 27.02.2020?, 3) чи затримувався позивач в порядку ст. 208 КПК України, чи обирався йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 183 КПК України? Якщо так, то з якого і по який період він знаходився в ІТТ або СІЗО?, 4)Чи притягався позивач за будь-які кримінальні правопорушення до кримінальної відповідальності та чи був визнаний винним, якщо так, то за які та коли?, 5) чи був та/або є позивач фігурантом кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ст. 368 КК України?, 6) чи був позивач, займаючи посаду директора МКП «Енергоресурс» затриманий 24.03.2018 працівниками правоохоронних органів під час отримання ним неправомірної вигоди?, 7) чи був позивач підозрюваним у кримінальному провадженні по побиттю таксиста 2014 року у м. Жмеринці?

Це клопотання вирішено у відсутність відповідача та його представника, як він того просив на підставі ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Представник позивачів ОСОБА_1 заперечив у задоволенні цього клопотання, вважає його безпідставним.

Суд розглянувши клопотання ОСОБА_7 про витребування доказів, приходить до таких висновків.

Зідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд вважає, що клопотанням про витребування доказів не відповідає вимогам визначеним ч.4 ст. 84 ЦПК України, адже в ньому не зазначено який доказ витребовується (якщо це йдеться про якесь кримінальне провадження, то мають бути докази його існування), а також підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа. Його клопотання абстрактне, по своїй суті зводиться до з`ясування інформації, яка можливо є у розпорядника такої інформації в силу своїх функціональних обов`язків.

Також представнику відповідача слід було звернути увагу на ст. 62 Конституції України, з огляду на яку суд може витребувати, якщо у учасника справи є з цим труднощі, копію вироку суду, яки набрав законної сили. Суд цивільної юрисдикції не вправі витребовувати інформацію, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, по які слідство ще не завершене. Представник позивача не надав суду хоча б орієнтовної інформації з цього приводу.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 цього Кодексу повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Іншими словами, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень і саме така сторона повинна нести ризик настання наслідків, пов`язаних із не наданням доказів.

В силу вимог п. 4 ч. 5 ст. 12, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд лише сприяє сторонам у здійсненні їхніх прав, а не збирає докази замість таких сторін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 84, 257, 260 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задовленні клопотання представника відповідача ОСОБА_9 про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Заярний