29 вересня 2021 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П..
при секретарі Гожа Г.В.
з участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,
17 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову вказує, що 11 січня 2021 року, судовим наказом Рівненського міського суду стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що 01.02.2017 року Рішенням Рівненського міського суду йому було дозволено усиновити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розмір аліментів становить 1/4 з усіх видів заробітку (доходу). Зазначає, що оскільки судовим наказом дані обставини не з`ясовувались вважає, що в порушення вимог чинного законодавства при визначенні розміру аліментів суд не врахував стан здоров`я платника аліментів, що прямо пов`язаний з його працездатністю й відповідно матеріальним становищем. Матеріальне становище платника що оцінюється, виходячи з вартості приналежного йому майна, розміру його заробітку (доходу). Крім того, про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, які здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Крім того, просить врахувати суд ту обставину, що станом на звернення до суду з позовом про зменшення аліментів, усиновлений ним неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоч і позбавлений батьківського піклування біологічного батька проте не припинено обов`язок по його утриманню. Зазначає, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою вони винаймали житло де несли витрати по його утриманню. Натомість, він як звільнений військовослужбовець хоча й зареєстрований за військовою частиною проте свого житла не має, на житловому квартирному обліку не перебуває. Будь якого іншого житла у власності теж не має і наразі змушений винаймати житло, що потребує додаткових матеріальних витрат. Крім того, просить суд врахувати ту обставину, що він має інші боргові зобов`язання які відповідно до виконавчого листа стягуються в примусовому порядку з його доходу а саме пенсії. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд приходить до висновку про розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 січня 2021 року, судовим наказом Рівненського міського суду стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01.02.2017 року Рішенням Рівненського міського суду ОСОБА_2 було дозволено усиновити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 Цивільного процесуального кодексу України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ч.3 ст.167 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Згідно ст.172 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ виданий відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, тому набирає законної сили у день його видачі.
Разом з тим, справи чи окремі процесуальні питання, які розглядаються в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) або без виклику сторін, мають своє обмеження щодо реалізації права бути вислуханим, від чого залежить забезпечення права бути почутим (Рішення ЄСПЛ у справі «Сase of Fomin v. Moldova» від 11 жовтня 2011 року, п.22-34).
Ефективність розгляду справи досягається тоді, коли сторони мають право надати суду ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому, такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом, що знаходить своє відображення у судовому рішенні, яке й буде свідчити про справедливість здійсненої судової процедури. Право бути вислуханим, як відзначив Європейський Суд у рішенні у справі «Fomin v. Moldova» у п.31, не тільки включає можливість робити подання суду, але й обумовлює наявність обов`язку суду відобразити у рішенні причини, тобто, вказати, чому відповідні аргументи були прийняті або відхилені.
Обмеження права бути вислуханим збалансоване законодавством можливістю перегляду відповідного рішення судом, який це рішення ухвалив. Це стосується і можливості скасування судового наказу, що передбачено ст.170 Цивільного процесуального кодексу України.
Однак, відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.258 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є одним із видів судових рішень.
Відповідно до ч.7 ст.170 Цивільного процесуального кодексу України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відтак, враховуючи, що судовий наказ про стягнення аліментів був виданий у відсутність відповідача, без врахування його позиції та аргументів, без надання можливості подати суду докази на підтвердження своїх заперечень, суд дійшов висновку, що визначений судовим наказом розмір аліментів може бути переглянуто за позовом платника аліментів, у разі наявності підстав, передбачених ст.192 Сімейного кодексу України з метою дотримання ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і реалізації права останнього бути вислуханим судом, врахування усіх його доводів і аргументів.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Положенням ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідності з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з частинами восьмою, дев`ятою ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
За правилами ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При визначенні розміру аліментів, з урахуванням ст.ст. 182, 192 СК України обставин, суд приймає до уваги, що позивач не має постійного місця роботи, на час розгляду справи йому припинено виплату пенсії, має боргові зобовязання за іншим виконавчим документом, з листопада 2020 року по травень 2021 року проходив лікування, про що свідчать виписки з медичної картки: №1394, 495, №955 №2328, №839, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей.
За судовим наказом аліменти позивачу нараховуються у розмірі 1/4 частини, тобто у розмірі, більшому ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, та відповідно більше ніж подвійний мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище.
За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_4 за судовим наказом від 11.01.2021року з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх його доходів (заробітку).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовільнити.
Зменшити розмір аліментів стягнутих із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на підставі судового наказу від 11.01.2021 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 із 1/4 частки від всіх видів заробітку та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2021 року.
Суддя Харечко С.П.