Справа № 661/906/20
Провадження № 2/661/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю секретаря судового засідання - Петрової А.П.,

представника позивача - адвоката Чорного С.В.,

представника відповідача-1 - адвоката Ільїної Т.А.,

представника відповідача-2 за довіреністю - Стасіва В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Чорний С.В. звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 02.10.2019 року о 19-30 годині в м. Нова Каховка по вул. Французька, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п.п. 10.1, 2.3 б) ПДР. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.10.2019 року по справі № 661/4728/19 ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн.. Вказує, що внаслідок винних дій відповідача, автомобілю позивача спричинені пошкодження, які, згідно звіту експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, № 42 від 12.11.2019 року, становлять 63354,09 грн.. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (поліс АО № 5811463), ОСОБА_1 звернулася до даної страхової компанії, яка частково виплатило їй страхове відшкодування у розмірі 32401,49 грн..

Зазначає, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 , позивач змушена була понести значні фінансові витрати, зокрема, на евакуювання автомобілю з місця пригоди - 3000,00 грн., на роботу експерта оцінювача - 2700,00 грн., для відновлення та ремонту транспортного засобу - 114486,00 грн.. Окрім матеріальних втрат, позивач зазнала значної моральної шкоди та душевні страждання, які вона оцінює в сумі 30000,00 грн.. У зв`язку із чим, просить: стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування у вигляді витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, у розмірі 30952,60 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП, у розмірі 56831,91 грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн..

В обґрунтування моральної шкоди представник позивача зазначає, що автомобіль «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності є її єдиним цінним майном, який вона використовувала щоденно для доставки своїх дітей до школи, а його пошкодження різко змінило її звичайний уклад життя. Окрім того, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.10.2019 року, прямо напередодні новорічних свят, в результаті чого у дітей заявниці було зірвано новорічну подорож до Карпат, яку планували ще влітку, внаслідок чого заявниця переживала, не могла спокійно спати вночі, сподіваючись на те, що винуватиця ДТП надасть їй бодай якісь кошти для його ремонту, але остання постійно ухилялася від цього. Моральні страждання заявниці стосовно втрати її майна виразились також у тому, що вона змушена була самотужки відшуковувати кошти на відновлення автомобіля, через що їй довелося голодувати декілька місяців, оскільки 120186,00 грн. це дуже велика сума для заявниці та її родини.

07.04.2020 року до суду надійшов відзив представника ТДВ СК «Альфа-Гарант», у якому вказується, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Так, 15.07.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5811463, забезпечений транспортний засіб Volkswagen», реєстраційний № НОМЕР_1 , за участю якого 02.10.2019 року сталася ДТП під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_2 . ТДВ СК «Альфа-Гарант» було направлено свого представника для проведення огляду пошкодженого транспорту та складено протокол, на основі якого складено аварійний сертифікат № 63-D/60/9, згідно якого загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає: 32401,49 грн. з ПДВ і 27001,25 грн. без ПДВ.

17.10.2019 року позивач звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування та надала відомості про особисті банківські реквізити одержувача страхового відшкодування, в якій також підтвердила свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком.

28.11.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено акт разом із розрахунком страхового відшкодування до нього і страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 27001,25 грн. без ПДВ на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 .. 11.02.2020 року за заявою ОСОБА_1 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату ПДВ в розмірі 5400,25 грн..

Таким чином ТДВ СК «Альфа-Гарант» вказує, що виконало всі обов`язки, а ціни на запасні частини у висновку № 42 від 12.11.2019 року є завищеними і не відповідають дійсним ринковим цінам, а розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_2 , не є реальним, об`єктивним та справедливим.

21.04.2020 року до суду надійшов відзив на позов представника ОСОБА_2 - адвоката Ільїної Т.А., згідно якого вказує, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4 - власника автомобіля, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5811463, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн., франшиза - 0,00 грн..

Зазначає, що дослідженням від 12.11.2019 року, складеним СПД ФОП ОСОБА_5 , встановлено розмір матеріального збитку, визначеного на підставі протоколу огляду автомобіля, завданого позивачу в результаті його пошкодження з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових - 63354,09 грн. і відповідачем-2 28.11.2019 року нараховано на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 32401,20 грн..

10.12.2019 року ТОВ «Авто-Плаза» на ім`я позивача видано рахунок на оплату № 3863, за яким вартість робіт з відновлювального ремонту, належного позивачу автомобіля, становить 113462,00 грн..

Згідно наряду-замовлення № АП000000227 від 31.01.2020 року, складеного ТОВ «Авто-Плаза», позивачу надано послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобіля в сумі 114486,00 грн., які сплачено позивачем, з якого вбачається, що під час ремонту автомобіля усунуто механічні пошкодження, з використанням відповідних матеріалів, які не мають причинно-наслідкового зв`язку із ДТП, або були наявні до її настання, що вказує на недопустимість такого доказу на підтвердження понесених позивачем матеріальних витрат.

Вказує, що викладеними у відзиві відповідача-2 обставинами підтверджується, що відповідач-2 здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача, а ліміт відповідальності є більшим вартості матеріального збитку.

Таким чином, вважає, що позивачем не доведено обґрунтованості стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача майнової шкоди, завданої їй в результаті ДТП, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказує, що ОСОБА_2 неодноразово, в тому числі одразу на місці ДТП, пропонувала позивачу 35000,00 грн. в рахунок відшкодування збитків, проте позивач відмовлялася.

Щодо стягнення відшкодування моральної шкоди вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача та зірваної подорожі, при цьому розмір моральної шкоди, визначений позивачем не відповідає принципам співмірності та розумності, є необґрунтовано завищеним та не відповідає характеру правопорушення.

А тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині її стягнення з ОСОБА_2 ..

04.05.2020 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача-1, у відповідності до якої він не погоджується з доводами відзиву, зазначає, що міркування відповідача-1 щодо недопустимості доказів позивача на підтвердження розміру збитків є припущенням, наполягає на позовних вимогах щодо відшкодування реальних збитків, в тому числі відповідачем-1, у розмірі різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, вказує, що твердження відповідача-1 про намагання сплатити позивачу 35000 грн. після ДТП в якості відшкодування шкоди є голослівними, наполягає на спричиненні позивачу моральної шкоди саме в розмірі 30000 грн., а відтак повністю підтримує позовні вимоги.

05.06.2020 року надійшло заперечення представника відповідача-1 на відповідь на відзив представника позивача, в якому наголошує та тому, що під час ремонту автомобілю усунуто було механічні пошкодження, які не мають причинно-наслідкового зв`язку із ДТП, фактично в наряді замовленні зазначена комерційна, а не оціночна пропозиція щодо вартості проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, а тому наряд замовлення не може бути доказом обґрунтування розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП. Вказує, що викликає сумнів достовірність даних, зазначених у наряді замовленні через наявність суттєвої розбіжності в кількості і вартості запчастин і робіт між встановленими експертним дослідженням та фактично виконаними і сплаченими позивачем.

Щодо стягнення відшкодування моральної шкоди акцентує увагу на тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача та зірваної подорожі, при цьому розмір моральної шкоди, визначений позивачем не відповідає принципам співмірності та розумності, є необґрунтовано завищеним та не відповідає характеру правопорушення. А твердження того, що транспортний засіб був єдиним цінним майном позивача і наслідки ДТП негативним чином вплинули на душевний стан позивача, не може ставитись в основу доказовості моральної шкоди, оскільки стосується змін у матеріальному стані позивача і не може підтверджувати душевні та психологічні страждання.

17.06.2020 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача-2, у відповідності до якої, він не погоджується з доводами відзиву, зазначає, що міркування представника відповідача-2, що розраховуючи суму відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, відповідач-2 не взяв до уваги той факт, що в Україні існує єдиний порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту встановлено єдиною Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, докази якого надані позивачем у вигляді звіту експерта № 42 від 12.11.2019 року. Вказує, що між позивачем та страховиком жодних договірних відносин не існує, а тому у відносинах між ними не можуть застосовуватися внутрішні локальні документи страховика.

Вказує, що позивачем були вчинені всі необхідні дії, передбачені законодавством, для отримання страхового відшкодування.

Представник страховика ОСОБА_6 був присутнім при проведенні судовим експертом 05.11.2019 року огляду пошкоджень транспортного засобу потерпілої з метою встановлення розміру відшкодування у порядку, встановленому Законом, підписав відповідний протокол огляду пошкодженого транспортного засобу без будь-яких зауважень, який підшито до звіту судового експерта № 42. і будь-яких рішень від страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування або про виплату страхового відшкодування потерпіла у ДТП особа не отримувала. А грошові кошти, що надійшли потерпілій особі від страховика 28.11.2019 року та 11.02.2020 року, тобто після проведення експертного дослідження судовим експертом, на її картковий рахунок у сумах 27001,24 грн. та 5400,25 грн., вона вважала, що страхова компанія частинами сплачує страхове відшкодування.

Окрім того вказує, що в матеріалах справи є копія заяви ОСОБА_1 до Альфа-Гарант від 14.02.2020 року, згідно якої позивач повідомила відповідача-2 про те, що згідно звіту, судовим експертом розраховано суму витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, у розмірі 63354,09 грн., які підлягають сплаті страховиком, та надіслано відповідний звіт, однак страховик проігнорував вимогу потерпілої виплатити їй 30952,60 грн. з урахування сплаченої суми 32401,49 грн..

Згідно заперечення представника відповідача-2 на відповідь позивача на відзив відповідача-2, що надійшло на адресу суду 01.07.2020 року, представник відповідача-2 посилається на те, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Вказує, що у своїй заяві від 17.10.2019 року позивач, звертаючись до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування, підтвердила свою згоду зі способом та розміром збитку, розрахованого страховиком.

В судовому засіданні представник сторін підтримали позиції згідно поданих ними заяв по суті справи.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.10.2019 року по справі № 661/4728/19 встановлено, що ОСОБА_2 02.10.2019 року о 19-30 годині в м. Нова Каховка по вул. Французька, керуючи автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п.п. 10.1, 2.3 б) ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 позивач є власником транспортного засобу «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , який зазнав механічних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

15.07.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5811463, забезпечений транспортний засіб Volkswagen», реєстраційний № НОМЕР_1 .

Пунктом 4 договору передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, зокрема заподіяну майну в розмірі 100000 грн.. При цьому поліс № АО/5811463 в графі «розмір франшизи» містить закреслену суму - 2000 грн.

Із залученого представником відповідача 1 до матеріалів справи договору №06-ТR/№ АО/5811463 від 15.04.2019 року слідує, що сторони в п. 8 визначили розмір франшизи - 0, а в п. 10.2 витрати на евакуацію не більше 1000 грн. (а.с. 90, 91).

28.10.2019 року пошкоджений транспортний засіб «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 оглянутий аварійним комісаром ОСОБА_6 у присутності власника, 28.10.2019 року аварійним комісаром ФОП ОСОБА_7 складено ремонтну калькуляцію, а 03.11.2019 року аварійний сертифікат № 63-D/60/9, згідно якого загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає: 32401,49 грн. з ПДВ і 27001,25 грн. без ПДВ.

17.10.2019 року позивач звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування та надала відомості про особисті банківські реквізити одержувача страхового відшкодування.

В цій заяві позивач підтвердила свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком, на чому у судовому засіданні наполягав представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» .

28.11.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено акт разом із розрахунком страхового відшкодування до нього і страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 27001,25 грн. без ПДВ на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 .. 11.02.2020 року за заявою ОСОБА_1 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату ПДВ в розмірі 5400,25 грн..

При цьому, згідно наданого позивачем звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 42 від 12.11.2019 року з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного ФЛП ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , станом на 02.10.2019 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 63354,09 грн..

Згідно товарного чеку від 12.11.2019 року, наданого позивачем, вартість складання звіту становить 2700 грн..

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/122-21/3954-АВ від 06.08.2021 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) власнику транспортного засобу «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 02.10.2019 року, складає 64567,37 грн.

З наряду-замовлення № АП000000227 від 31.01.2020 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, виданого ТОВ «Авто-Плаза», вбачається, що останнім проведено ремонтні роботи транспортного засобу «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 на загальну суму 114486,00 грн. (з ПДВ). Актом здачі-приймання від 31.01.2020 року виконані роботи на зазначену суму прийняті позивачем.

Згідно квитанцій № 417 від 31.01.2020 року, № 398 від 01.02.2020 року та №416 від 03.02.2020 року позивач перерахувала 114486 грн. на рахунок ТОВ «Авто-Плаза».

Також позивачем суду надано товарний чек №69 від 08.10.2019 року про сплату ФОП ОСОБА_8 3000 грн. за евакуацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з чч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц судом надано висновки про правильне застосування норм права, зокрема про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з положеннями ст. 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 12, пункту 36.6 ст.36 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, що була завдана позивачу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_2 , складає 64567,37 грн., однак ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якій на час скоєння ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як володільця забезпеченого транспортного засобу Volkswagen», реєстраційний № НОМЕР_1 ., виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 32401,49 грн., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача-2 на користь позивача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром оціненої шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 32165,88 грн., у відповідності до висновку експерта №СЕ-19/122-21/3954-АВ від 06.08.2021 року

Разом з цим, стягнути з відповідача 2 на користь позивача слід 30952,60 грн., тобто задовольнити позов в межах пред`явлених позовних вимог.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення ТДВ СК «Альфа-Гарант» про те, що позивачем погоджено суму страхової виплати у заяві від 17.10.2019 року, оскільки у цій заяві позивач лише підтвердила, що вона згодна із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком. Однак у заяві відсутній розмір такого збитку, а в аварійному сертифікаті № 63-D/60/9 з розрахунку вартості матеріального збитку, складеного аварійним комісаром ОСОБА_7 , відсутній підпис позивача про ознайомлення із вказаною сумою та її погодження.

Крім того, аварійний сертифікат № 63-D/60/9 складений 03.11.2019 року, тобто вже після подання позивачем зави про страхове відшкодування, а отже об`єктивно позивачу не було і не могло бути відомо про вартість матеріального збитку, що зазначений в аварійному сертифікаті.

З наведених підстав суд не приймає доводи представника відповідача-2 про погодження позивачем суми страхової виплати.

Приймаючи до уваги, що суми страхової виплати (страхового відшкодування), яка належить до стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант», недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 49918,63 грн. як різниця між фактичним розміром шкоди (114486,00 грн.) і страховою виплатою (64567,37 грн.).

Доводи представників відповідачів щодо безпідставності та необґрунтованості витрат на ремонт, проведений ТОВ «Авто-Плаза», суд не приймає, адже будь-яких доказів на спростування таких тверджень не надано.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на евакуацію транспортного засобу, а також витрат на залучення експерта оцінювача, то суд не вбачає для цього достатніх підстав, оскільки такі витрати передусім відшкодовуються страховиком, і підстав для покладення обов`язку із їх відшкодування на відповідача ОСОБА_2 наразі не встановлено.

При цьому, залучений до матеріалів справи договір №06-ТR/№АО/5811463 від 15.04.2019 року не містить підпису страхувальника щодо визначення розміру витрат на евакуацію не більше 1000 грн. (а.с. 91).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій пошкоджено належний позивачу автомобіль, що спричинило для неї незручності і обмеження у можливості ним користуватись, змусило вживати додаткові заходи для організації свого життя, суд погоджується з тим, що позивачці ОСОБА_1 завдані моральні страждання, які негативно вплинули на її фізичний та душевний стан, а відтак вважає, що сума у розмірі 7000 грн у повній мірі буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості, й не призведе до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково, а саме шляхом: стягнення з відповідача-2 на користь позивача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром оціненої шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, в межах пред`явлених позовних вимог, в сумі 30952,60 грн.; стягнення з відповідача 1 на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 49918,63 грн., а також моральної шкоди у сумі 7000 грн..

Враховуючи, що сторонами та їх представниками не надавались докази щодо судових витрат відповідно до ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд питання про їх розподіл не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром оціненої шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, в сумі 30952 гривні 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 49918 гривні 63 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 7000 гривень 00 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. В. Червоненко