Провадження №2/369/1091/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

за участю секретаря Миголь А.А. ,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Євгенія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

24.09.2021 до Києво-Святошинського надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Степанюка Євгенія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Відповідно до заяви про забезпечення позову представник позивача адвокат Степанюк Євгеній Володимирович просив забезпечити позов, а саме: накласти арешт на наступне нерухоме майно ОСОБА_2 : земельну ділянку кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; земельну ділянку кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; земельну ділянку кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; земельну ділянку кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, виконком Ставищенської сільської ради.

Заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчужувати, а також укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження наступного нерухомого майна ОСОБА_2 :

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721,, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Заборонити будь-яким органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, а саме: дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на належне ОСОБА_2 на праві приватної власності наступне нерухоме майно:

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що між сторонами існує спір майнового характеру. Станом на дату написання даної заяви про забезпечення позову, позивачем уже заявлено вимоги про стягнення 69 087 657,50 грн. та надано достатньо доказів на обґрунтування заявлених вимог.

Порушення відповідачем прав позивача є триваючим, зокрема понад 3,5 роки (45 календарних місяців) відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань (не повертає позику). Окрім того, відповідач ігнорує будь-які повідомлення (вимоги) позивача.

Так, 31.07.2020 року позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про повернення грошових коштів від 24.07.2020 року. Відповідачем було отримано таку вимогу 04.08.2021 року, проте відповідач ніяким чином не відреагував на неї, грошові кошти не повернув, відповіді не надав.

Заявлений захід забезпечення позову повністю співмірний із заявленими вимогами. Загальна заявлена у позові до стягнення сума коштів є значною (69 087 657,50 грн.) та підтверджується матеріалами справи. Позивач в свою чергу просить накласти арешт не на все майно Відповідача, яке є у його власності, а лише те, яке на думку позивача хоча б частково забезпечить в період розгляду справи можливість в подальшому безперешкодного виконання рішення суду в межах суми коштів, яка підлягатиме стягненню.

Накладення арешту є тимчасовим заходом забезпечення, тому накладення арешту на таке нерухоме майно відповідача, не обмежить відповідача у його правах користуватися відповідним майном та жодним чином не вплине на права та інтереси третіх осіб.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 273936659 від 08.09.2021 р.), відповідачу на праві власності, належить наступне нерухоме майно:

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :01:045:0010, площею 0,0909 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

житловий будинок, загальною площею 207,6 м.кв., житлова площа 79,5 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Таким чином, забезпечення позовних вимог (накладення арешту на нерухоме майно відповідача та заборона відповідачу у будь-який спосіб відчужувати, а також укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження такого майна в межах суми позовних вимог, а також заборона будь-яким органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, а саме: дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на належне відповідачу на праві приватної власності нерухоме майно) є обґрунтованим, адекватним та співмірним з предметом спору.

Саме такі заходи забезпечення позовних вимог щодо нерухомого майна відповідача в межах суми позовних вимог, спроможні забезпечити хоча б часткове фактичне виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача після задоволення позовних вимог.

Таким чином, судове рішення про накладення арешту на конкретне нерухоме майно Відповідача повністю відповідатиме критерію правової визначеності, який є елементом верховенства права.

Так, згідно з частиною 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 153Цивільного процесуального кодексу Українипередбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначена правова позиція була багаторазово підтверджена Верховним Судом у справах, де суди дійшли висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову (постанови від 15.07.2021, провадження № 61-8468ав21 та від 30.06.2021 у справі №523/11320/19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03.07.2019 у справі № 331/1255/17 та від 30.06.2021 у справі №204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день між сторонами існує спір майнового характеру, борг відповідача перед позивачем за розпискою залишається непогашеним, враховуючи те, що предметом позову по даній справі є стягнення грошових коштів, виходячи з розміру заборгованості, яка у разі задоволення позову підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача, а також враховуючи те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, вважає за доцільне застосувати до відповідача заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, оскільки невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Заявлений захід забезпечення позову повністю співмірний із заявленими вимогами. Загальна заявлена у позові до стягнення сума коштів є значною (69 087 657,50 грн.) та підтверджується матеріалами справи. На думку суду, позивачем обґрунтовано ризики, які існують та можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову. Крім того, заходи забезпечення, про вжиття яких просить позивач, є і співмірними із позовними вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків, у даному випадку, від арешту майна.

З огляду на надану суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нерухоме майно, обтяжити яке просить позивач, належить відповідачу на праві власності.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет даного позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, та вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Стороною позивача наведені причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, та обґрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам.

Реєстрація за ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно свідчить про існування у останнього, як в одноосібного власника, можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись вищевказаним майном.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції [GC], N 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі (Дорани проти Ірландії) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено наявність спору між сторонами, та при вирішенні питання щодо забезпечення позову, береться до уваги ціна позову та можливість виконання судового рішення у разі його задоволення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Виходячи з наведеного, перевіривши заяву про забезпечення позову, взявши до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, у тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити в порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Євгенія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Накласти арешт на наступне нерухоме майно ОСОБА_2 :

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчужувати, а також укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження наступного нерухомого майна ОСОБА_2 :

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721,, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Заборонити будь-яким органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, а саме: дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на належне ОСОБА_2 на праві приватної власності наступне нерухоме майно:

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 від 13.06.2006 року, Виконком Ставищенської сільської ради.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: А.Я. Волчко