Номер провадження: 22-ц/813/4952/21
Номер справи місцевого суду: 521/7016/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 рокупровадження у цивільній справі №521/7016/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про зупинення провадження у справі (п.14 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі, районний суд керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, виходив з того, що в разі набрання законної сили рішенням у цивільній справі №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування, можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, вимог чи умов, від яких залежить можливість розгляду вимог, заявлених у цивільній справі №521/7016/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим провадження по даній справі слід зупинити.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно із п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просив суд визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2-4).

Судовим розглядом також встановлено, що зі змісту заповіту від 22 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , при житті заповів належну йому частину квартири під АДРЕСА_1 , - онуку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому судом також встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування та згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи Малиновським районним судом м. Одеси було винесено рішення від 11 грудня 2017 року, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1 . Однак Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (провадження №61-11815св19) зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року справу №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дійсно існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування, оскільки розгляд даної цивільної справи по суті тісно пов`язаний із позовними вимогами по справі №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування. Рішення, яке буде прийнято по справі №521/11891/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування може вплинути на розгляд справи №521/7016/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи ті обставини, які можуть бути встановлені судом та загальний предмет позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не проаналізував предмети спорів у зазначених справах та не вказав обставини які надають підстави для зупинення провадження у справі, є необґрунтованими, так як суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дав ґрунтовний аналіз предмету спорів які взаємопов`язані у зазначених справах. Суд першої інстанції висвітлив обставину яка зобов`язує суд зупинити провадження у справі (а.с.127).

При цьому взагалі є незрозумілими посилання апелянта про те, що у справі, яка розглядається, предметом спору є усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, а підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку, оскільки жодних посилань на вищевказане оскаржувана ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року не містить.

Безпідставними є і посилання ОСОБА_1 про те, що зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, оскільки колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв в рамках процесуального закону і оскаржувана ухвала зупиняє перебіг процесуальних строків, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 п. 6 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 п. 6ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Оскільки процесуальна дія відповідає нормам процесуального закону, то розгляд справи може бути продовжений після усунення підстав для зупинення провадження у справі.

Інші доводи висновків суду не спростовують.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим ухвала суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 367, 368, ч.2 ст. 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 30.09.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С. Комлева