КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/4684/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14372/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ, у якій просила зобов`язати Дарницький РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ привести процесуальні документи виконавчого провадження № 52718306 у відповідність до виправленого виконавчого листа та скасувати арешти та інші заходи забезпечення виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначала, що в провадженні Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ перебуває виконавче провадження № 52718306 відносно боржника ОСОБА_1 . Вказувала, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Дарницьким районним судом м. Києва 04 вересня 2013 року № 2-4134/12 про стягнення 1044094,42 грн., вказавши боржником ОСОБА_2 , замість ОСОБА_1 . Проте державним виконавцем процесуальні документи виконавчого провадження у відповідність до виправленого виконавчого листа не приведені, тому її рахунки продовжують перебувати під арештом (а.с. 1)

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ про зобов`язання вчинити дії (а.с. 31-32).

Не погодившись з ухвалою суду, 13 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою скаргу задовольнити (а.с. 35-39).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд порушив норми процесуального права. Зазначав, що на запит суду держаний виконавець не надав копію виконавчого провадження, а суд першої інстанції не застосував в свою чергу заходів процесуального примусу до державного виконавця та ухилився від здійснення правосуддя. При цьому суд проігнорував очевидну бездіяльність державного виконавця, який умисно не виконує свої обов`язки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі наявні докази. ОСОБА_1 була сповіщена повідомленням її представника. Представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. подав до суду письмову заяву в якій підтримав апеляційну скаргу та просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 47-53).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27 червня 2012 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, стягнуто на користь ПАТ «Інпромбанк» з ОСОБА_2 (законним представником якого є ОСОБА_1 ) суму 130 626,10 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки від 16 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. за реєстровим № 2800, а саме шляхом проведення прилюдних торгів щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,70 кв.м, поклавши на відповідача проведення заходів щодо належного збереження двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,70 кв.м, до проведення прилюдних торгів. Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252 грн. стягнуто на користь ПАТ «Інпромбанк» з ОСОБА_2 (законним представником якого є ОСОБА_1 ).

На виконанні у Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ перебуває виконавче провадження № 52718306 відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року по справі № 2-4134/12 за позовом ПАТ «Інпромбанк» до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Дарницьким районним судом м. Києва 04 вересня 2013 року № 2-4134/12 про стягнення 1044094,42 грн. вказавши боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якого є ОСОБА_1 , замість ОСОБА_1 (а.с. 2).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3, 6 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні матеріали виконавчого провадження № 52718306, а ОСОБА_1 не заявляла клопотання про витребування копій цих матеріалів з Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ, тому доводи апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали з підстав не витребування матеріалів виконавчого провадження судом першої інстанції колегія суддів відхилила.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги скарги зобов`язати Дарницький РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ привести процесуальні документи виконавчого провадження № 52718306 у відповідність до виправленого виконавчого листа та скасувати арешти та інші заходи забезпечення виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 є не конкретизованими, зокрема, які порушення та при вчиненні яких дій (бездіяльності) допустив державний виконавець та які саме дії слід зобов`язати його вчинити судовим рішенням за наслідками розгляду поданої скарги, тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Процесуальних порушень, які б могли бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції зважує на наявність права заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах боржника ОСОБА_2 , звертатись до суду, що видав виконавчий документ щодо приведення його у відповідність із вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та виправлення у виконавчому документі помилок відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до тлумачення законодавства, цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 30 вересня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова