справа №619/3701/21
провадження №2-во/619/34/21
УХВАЛА

іменем України

04 жовтня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 ,

Суть питання, що вирішується ухвалою.

26 липня 2021 року в порядку пункту першого частини першої статті 152 ЦПК України представник законного представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , адвокат Комов О.Г. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 27 липня 2021 року заяву задоволено частково, а саме забезпечено позов: шляхом заборони експлуатувати транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN BEETLE» 1798, 2015 року випуску, колір синій, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та передано його на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області; шляхом накладення арешту та заборони відчуження рухомого майна: транспортного засобу марки «HYUNDAI ACCENT» 1396, 2013 року випуску, колір сірий, кузов НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 та передано його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

22 вересня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Комова О.Г. про внесення уточнення в ухвалу суду від 27.07.2021, а саме внести відомості відповідно до статті 431 ЦПК України, зокрема інформацію щодо сторін справи та повторно видати виконавчі документи. В обґрунтування заяви вказав, що державним виконавцем повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам закону, а саме «У разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частинами рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним (на кожну виконавчу дію подається окрема заява та ухвала)».

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України за ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомилися належним чином.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 269 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про відмову у внесенні виправлень з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описками є помилки, зумовлені неправильним написанням слів, але не всіх, а лише тих, які мають істотний характер і можуть ускладнювати його розуміння чи виконання судового рішення. Під загальним поняттям описка розуміється неправильне написання слів. Що ж стосується цивільного провадження, то законодавець надав право суду за власною ініціативою або за заявою учасника справи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. При цьому такі описки мають бути такими, що призводять до неправильного сприйняття або розуміння судового рішення. Вирішуючи питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, прізвища особи тощо) або які мають технічний характер.

Пленум Верховного Суду України у п.19 своєї постанови №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив судам, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.

Частиною 3 статті 431 ЦПК України визначено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У поданій заяві адвокат Комова О.Г. просить «внести відомості передбачені ст. 431 ЦПК України, зокрема інформацію щодо сторін справи та повторно видати виконавчі документи Позивачу (на кожну виконавчу дію окремо)».

Проте ухвала суду від 27.07.2021 містить відомості сторін справи.

Отже, у заяві адвоката Комова О.Г. не зазначено, які саме виправлення необхідно внести в ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 27 липня 2021 року.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості отримати в суді відповідну кількість копій ухвали суду від 27.07.2021, тобто на кожну виконавчу дію окремо, та повторно звернутися до відповідного виконавця.

Також суд роз`яснює що, позивач не позбавлений права звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права чи свободи.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; п. 29).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 258-261, 269, 353 ч. 1 п. 19, пунктом 15.5 ч.1 "Перехідні положення" Розділу ХІІІ ЦПК України ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Дергачівського районного суду Харківської області від 27 липня 2021 рокупо справі № 619/3701/21 (провадження № 2/619/14/21).

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Суддя Є. А. Болибок