Дата документу 14.09.2021
Справа №937/2926/21
Провадження № 2/937/2218/21
14.09.2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
з секретарем с/з - Андрєєвим Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 і третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2021 року. В квартирі АДРЕСА_2 відповідач - ОСОБА_2 , не проживає понад 10 років, виїхав на постійне місце проживання. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участь не приймає, особистих речей в квартирі не має. Крім того, відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року позивач ОСОБА_1 і третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 придбали у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Кужахметовою Ю.С. від 12.02.2020 року квартиру АДРЕСА_1 за договору купівлі-продажу. Відповідно до пункт 8.1. договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2021 р. до обов`язків продавців входить знятися з реєстрації до 10.03.2021 року. Однак, ані 10.03.2021 року ані на день подачі позову до суду продавець ОСОБА_2 не знявся з реєстрації, тому наші права власників порушуються перешкоджанням у вільному розпорядженні, володіння, користуванні належним майном квартирою. ОСОБА_2 не є членом їх сім`ї, ніколи ним не був, він виїхав більш ніж 10 роки на постійне мешкає за іншою адресою, але він добровільно не знявся з реєстрації і тому їх права власників порушуються перешкоджанням у вільному розпорядженні, володіння, користуванні належним їй житлом квартирою. Тому позивач вважає, що її права порушуються перешкоджанням у вільному розпорядженні, володіння, користуванні квартирою.
У судове засідання позивач, третя особа та відповідач не з`явилися, позивач подав письмову заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовній заяві наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.
Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 вона складається з 1 житлової кімнати, загальною площею 31,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м.
Згідно акта від 15.03.2021 року з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкає понад 10 років. Має постійне місце проживання у іншому населеному пункті. Ця інформація з місця проживання засвідчена сусідами ОСОБА_5 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_4 . Підписи на акті завірені директором ТОВ «Акві-Буд» актом сусідів від 15.03.2021 року, №1245.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України захисту підлягає право позивачів таким способом захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1,2 ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності може бути придбано у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України право приватної власності непорушно.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює у відповідності до закону по власній волі незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце мешкання власника та місце знаходження майна.
Відповідно ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати відновлення свого права, зокрема, такими способами як (ст. 391 ЦК України) усунення відповідних перешкод.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Те, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, після відчуження позивачу квартири не знявся з реєстрації за місцем проживання, не є членом сім`ї позивача, тривалий час , більше 10 років в ній не проживає, перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач протягом 10 років без поважних причини не проживає за місцем реєстрації.
Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач, змінивши своє місце проживання, не знявся з реєстраційного обліку за попереднім місцем проживання та без поважних причин не мешкає за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_5 , тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15,16,316,317,319,321, 328, 334, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224-228 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом квартирою за адресою: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.
СУДДЯ: Горбачова Ю.В.