Справа № 596/1123/19
Провадження № 22-ц/4808/1507/21
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Фединяка Василя Дмитровича перевіривши клопотання ОСОБА_1 про зменшення сплати судового збору за апеляційною скаргою на рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 . Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20 жовтня 2018 року в розмірі 50 000,00 доларів США, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2 424,65 доларів США, а всього 52 424,65 доларів США. Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 9 605,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до суми 6500 грн, а випадку відмови, відстрочити недоплачену суму до моменту винесення судового рішення по справі, посилаючись на незадовільний майновий стан.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір",ч.ч.1,3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшення розміру сплати судового збору.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторін, з другого боку.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, вирішуючи клопотання про зменшення розміру сплати судового збору, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору, та інтересами заявника на судовий захист.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та за наявності клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану або статусу за своїм внутрішнім переконанням.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору в зв`язку з тим, що особа має незадовільний майновий стан повинно бути належним чином оформлене, містити доводи та підтверджуватися доказами того, що майновий стан особи перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача на час вчинення окремої процесуальної дії.

Всупереч вищевикладеному, посилаючись на незадовільний майновий стан, як на підставу звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених та утриманих доходів. Разом з тим, будь-яких інших доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, що є підставою для зменшення розміру сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення суду, заявником надано не було (про те, який реальний дохід він отримує, наявність заробітної плати, стипендії, пенсії, виплат, прибутку тощо, яке рухоме та нерухоме майно перебуває у його власності та інше).

Судом встановлено, що на підтвердження зазначених в клопотанні обставин, до заяви про зменшення розміру сплати судового збору та відстрочення до моменту ухвалення судового рішення апелянтом не подано доказів про важкий майновий стан.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору до моменту ухвалення судового рішення.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору до моменту ухвалення судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Д. Фединяк