Ухвала

27 вересня 2021 року

місто Київ

справа № 0417/11962/2012

провадження № 61-15576ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 січня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 297, 85 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 28 серпня 2012 року еквівалентно 439 819, 81 грн; стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» як солідарного боржника 10 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 297, 85 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 439 819, 81 грн.

Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000, 00 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня

2018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито. Справу передано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за встановленою підсудністю.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року постанову Рівненського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 січня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 872, 91 дол. США.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

АТ КБ «ПриватБанк» 15 вересня 2021 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 січня 2019 року повністю та постанову Волинського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості у повному обсязі, зокрема заборгованості за кредитом, відсотками, пені та штрафів, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані рішення ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 176/2251/18 (провадження № 61-10420св19) щодо права позивача вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів;

- суд апеляційної інстанції неналежно (неповно) застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Відповідно до зазначеного висновку у разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Отже, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначена підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Дубенського міськрайонного суду Рівненської області цивільну справу № 0417/11962/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко