Справа № 199/3837/21
(2/199/2480/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що між сторонами 07 листопада 2020 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №530306666.20, застрахованим транспортним засобом є належний позивачу автомобіль «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума 772200 гривень. Страховим випадком є в тому числі пошкодження авто внаслідок ДТП. 15 січня 2021 року дочка позивача, керуючи зазначеним транспортним засобом, в умовах засніженого дорожнього покриття здійснила наїзд на каміння під снігом, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. На підставі п.п.9.1.4.1, 9.1.4.3 договору страхування представники страховика та поліції не викликались, оскільки автомобіль мав незначні пошкодження декоративних елементів кузова, був вечірній час доби. На наступний день водій автомобіля повідомила страховика за телефоном про подію ДТП, а 18 січня 2021 року відповідачу було надано письмове повідомлення про подію та заява про страховий випадок. Після цього позивач була спрямована відповідачем до спеціалізованої СТО для визначення розміру збитків, які склали 77077 гривень. 02 лютого 2021 року відповідачем проінформовано позивача про порушення умов п.9.1.4 договору страхування в частині несвоєчасного повідомлення страховика про подію ДТП, а тому відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає таку відмову безпідставною, надуманою та формальною, оскільки несвоєчасне повідомлення страховика про страховий випадок може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у разі, якщо таке несвоєчасне повідомлення завадило страховику переконатись, що подія є страховим випадком. Разом з тим, позивач, водій забезпеченого авто не чинили відповідачу жодних перешкод у встановленні обставин заподіяння та розміру збитку внаслідок ДТП, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача з урахуванням на положення п.9.1.4.3 договору страхування суму страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року позову заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

В останнє судове засідання сторона позивача не з`явилась, в ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримував, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позов, в якому послався на те, що автомобіль позивача отримав механічні пошкодження у вигляді деформації на передньому бампері, про що відповідача було повідомлено лише на наступний день, що є порушенням взятого на себе позивачем договірного обов`язку. З огляду на характер пошкоджень, виїзд представника спеціалізованої служби на місце ДТП є обов`язковим, однак через несвоєчасне повідомлення відповідача такий виїзд став неможливим, а це, в свою чергу, унеможливило з`ясування відповідачем обставин виникнення таких пошкоджень, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Послався відповідач у відзиві і на неправильне визначення позивачем суми страхового відшкодування через неврахування положень закону щодо зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ у випадку, якщо таке відшкодування сплачується безпосередньо страхувальнику без надання доказів того, що автомобіль вже відремонтовано.

У своїй відповіді на відзив позивач повторив частково зміст свого позову, а також відзначив, що у відповідача була можливість встановити як обставини отримання забезпеченим автомобілем механічних пошкоджень, так і розмір завданого цим позивачу збитку, послався на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №362/686/17.

Відповідач у своїх запереченнях на відповідь на відзив зазначив про порушення позивачем своїх договірних зобов`язань із своєчасного повідомлення про настання страхового випадку, вказав, що обставини та причини настання страхового випадку встановлюються аварійними комісарами, виїзд якого на місце виявився неможливим через несвоєчасне повідомлення про пошкодження забезпеченого транспортного засобу та залишення місця імовірної ДТП. Наголосив відповідач і на тому, що йому достовірно не відомо, хто саме керував забезпеченим транспортним засобом, і якщо особа водія не відповідає умовам укладеного між сторонами договору страхування, то це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Повторив відповідач зазначені ним раніше у відзиві твердження про невірне визначення позивачем суми страхового відшкодування.

У своїх письмових поясненнях сторона позивача послалась на суперечливість умов договору страхування, які мають тлумачитись на користь позивача, а відтак виклик представника страховика та поліції на місце настання ДТП був не обов`язковим, відмова у здійсненні виплати страхового відшкодування є неправомірною, що є підставою для задоволення позовних вимог.

За викладених обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін, їх представників, а також без фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2020 року між позивачем, як страхувальником і вигодонабувачем, та відповідачем, як страховиком, було укладено договір страхування №530506666.20 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (далі договір страхування №530506666.20). За змістом даного договору до водіїв (осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом відповідно до діючого законодавства) належать всі водії зі стажем керування більше 4 років та віком старше 25 років, які керують застрахованим транспортним засобом на законних підставах. Забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом є автомобіль «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума 772200 гривень, розмір франшизи за всіма іншими страховими випадками, окрім угону, повній загибелі ТЗ становить 0% від страхової суми. Страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок ДТП, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону. Строк дії договору з 00.00 год. 08 листопада 2020 року по 24.00 год. 07 листопада 2021 року.

Відповідно до п.8.2.10 договору страхування №530506666.20 страхувальник, водій чи їх представник зобов`язані при настанні страхового випадку сповістити (зателефонувати) до контакт-центру страховика та викликати компетентні органи відповідно до розділу 9 цього договору.

Згідно п.9.1.4 договору страхування №530506666.20 страхувальник при настанні страхового випадку у вигляді ДТП зобов`язаний з місця події негайно (протягом години) в межах населеного пункту та не пізніше 6-ти годин за його межами сповістити в телефонному режимі про це контакт-центр страховика (строк повідомлення може бути подовжено, якщо мали місце обставини, підтверджені документально, за яких дотримання вказаних строків було об`єктивно неможливим).

Положеннями п.9.1.4.1 договору страхування №530506666.20 передбачено, що виїзд на місце події представника Спеціалізованої служби, компетентних органів та отримання відповідної довідки є необов`язковим у випадках пошкодження лише лакофарбового покриття або декоративних елементів кузова (не більше двох суміжних елементів та без деформації), биття скла, приладів зовнішнього освітлення. В інших випадках виїзд представника Спеціалізованої служби на місце події є обов`язковим (п.9.1.4.2).

Згідно п.9.1.4.3 договору страхування №530506666.20 виклик поліції на місце події є необов`язковим у випадках, якщо ДТП сталася лише за участю страхувальника/особи, допущеної до керування застрахованим транспортним засобом, за умови відсутності третіх осіб, та якщо сума збитку (без вирахування передбаченої договором франшизи) становить не більше 50000 гривень. Якщо в подальшому збиток виявиться більше 50000 гривень, страхове відшкодування розраховується як 50000 гривень за вирахуванням передбаченої договором франшизи.

Відповідно до п.9.1.6 договору страхування №530506666.20 страхувальник при настанні ДТП зобов`язаний зберігати транспортний засіб, пошкоджене майно та розташування учасників ДТП в такому стані, в якому вони знаходилися після ДТП, до приїзду працівників поліції/аварійного комісара страховика.

Положеннями п.12.1.10 договору страхування №530506666.20 передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є те, що страхувальник, водій чи їх представник не виконав обов`язків, передбачених умовами договору страхування (згідно п.8 договору) та Правилами.

Згідно п.12.2.3 договору страхування №530506666.20 страховик має право цілком чи частково відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник чи його представник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку (згідно розділу 9 договору) без поважних на це причин або створював страховику перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

18 січня 2021 року позивач звернулась до відповідача із письмовим повідомленням про випадок, в якому зазначила, що 15 січня 2021 року водій забезпеченого транспортного засобу «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 здійснила наїзд на камінь, який був під снігом. Місцем пригоди зазначено м. Дніпро. В той же день позивач подала відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування за страховим випадком від 15 січня 2021 року на користь Алмаз Мотор ЛТД згідно рахунку.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_2 від 18 січня 2021 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 77077 гривень (без ПДВ 64230,84 гривень).

Також судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України встановлено, що 16 січня 2021 року водієм автомобіля «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 було повідомлено відповідача шляхом звернення до контакт-центру страховика про те, що 15 січня 2021 року було пошкодження зазначений транспортний засіб внаслідок наїзду на каміння. При цьому оскільки водій автомобіля звернувся до контакт-центру не з місця події та на наступний день від заявленої події, виїзд аварійного комісара не здійснювався, підтвердити заявлені фактичні обставини пошкодження автомобіля не виявилось за можливе представником страховика у передбачений договором страхування спосіб.

При цьому, як слідує з наведених у позові фотографій пошкодження та рахунку ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД», автомобіль позивач мав механічні пошкодження із деформацією декоративних елементів кузова.

Також судом встановлено, що заявлена стороною позивача подія ДТП не фіксувалась і правоохоронними органами (поліцією) з огляду на не здійснення їх повідомлення та виклику страхувальником, водієм забезпеченого транспортного засобу «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 .

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положеннями договору страхування врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування».

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст.979-981 ЦК України, ст.ст.4, 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Договір страхування укладається у письмовій формі.

Нормами ст.ст.5, 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видом добровільного страхування є страхування наземного транспорту (крім залізничного).

За змістом норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про страхування» страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст.988 ЦК України страховик, окрім іншого, зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Аналогічні положення містить норма ст.20 Закону України «Про страхування».

За змістом положень ст.990 ЦК України та ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України.

Відповідно до ст.989 ЦК України страхувальник, окрім іншого, зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Аналогічну норму містить ст.21 Закону України «Про страхування».

Відповідно до змісту норм ст.991 ЦК України, ст.26 Закону України «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати або страхового відшкодування у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Статтею 16 ЦК України визначено в якості одного із способів захисту цивільних прав та інтересів примусове виконання обов`язку в натурі.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, керуючись наступним.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що подія ДТП за участю лише забезпеченого транспортного засобу позивача, яку остання вважає страховим випадком, і з якою пов`язує виникнення у відповідача обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування, за твердженнями сторони позивача сталася 15 січня 2021 року, в той час як про настання такої події відповідача за телефоном було повідомлено лише на наступний день 16 січня 2021 року. При цьому застрахований транспортний засобів на момент такого повідомлення вже був прибраний із місця ДТП, а сам факт ДТП ані представником відповідача (аварійним комісаром, іншим представником страховика) та/або уповноваженою особою компетентних органів (поліції тощо) не фіксувався, оскільки такі особи страхувальником, водієм застрахованого транспортного засобу на місце ДТП не викликались, в Контакт-центр, як вказувалось вище, повідомлення від страховика/водія застрахованого автомобіля надійшло вже на наступний день після залишення місця ДТП. Такі дії страхувальника, водія забезпеченого транспортного засобу є прямим порушенням п.п.8.2.10, 9.1.4, 9.1.6 договору страхування №530506666.20, що в кінцевому рахунку стало підставою неможливості для страховика підтвердити належним чином факт настання заявленого позивачем страхового випадку та встановити всі його обставини, необхідні для позитивного вирішення питання про виплату страхового відшкодування, зокрема відсутність передбачених п.7.1 обставин, що є виключенням зі страхування, а також передбачених п.12.1.8 підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. З викладених підстав суд приходить до висновку про закономірність та правомірність відмови відповідача у здійсненні виплати страхового відшкодування.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями сторони позивача про необов`язковість виклику представника страховика (аварійного комісара, спеціалізованої служби) та отримання відповідної довідки, оскільки положення п.9.1.4.1 договору страхування №530506666.20 встановлює таку необов`язковість за умови відсутності деформації кузова автомобіля, його декоративних елементів. Натомість, як встановлено судом зі змісту наявних в позові фотокарток пошкоджень автомобіля позивача, така деформація декоративних елементів кузова авто мала місце, а отже наведені положення договору не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Критично суд оцінює та не приймає до уваги твердження сторони позивача про неясність та суперечливість положень договору страхування №530506666.20 щодо повідомлення та виклику представника страховика на місце ДТП, оскільки такої суперечливості, враховуючи наведені висновки, судом не встановлено.

Будь-які об`єктивні, непереборні перешкоди для належного та своєчасного повідомлення страхувальником, водієм застрахованого авто страховика про подію ДТП, виклик його представника судом не встановлені, сторонами суду не повідомлені.

Не вважає суд за можливе застосувати до регулювання спірних правовідносин сторін правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №362/686/17, та аналогічні їм. Так, дійсно, саме лише несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення виплати страхового відшкодування, а є належною підставою для такої відмови в тому випадку, коли воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могла вплинути на його обв`язок виплатити страхове відшкодування. Разом з тим, як слідує зі змісту наведеної вище постанови Верховного Суду, на яку посилається позивач, обставини справи №362/686/17 суттєво відрізняються від обставини правовідносин сторін по даній цивільній справі, оскільки у першій факт настання та обставини ДТП, а отже і факт страхового випадку, було зафіксовано правоохоронними органами, а в подальшому і судом за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення. Натомість, згідно встановлених судом обставин правовідносин сторін у даній цивільній справі, яка вирішується, факт ДТП, на який посилається позивач, ніким на місці не фіксувався, обставини пошкодження застрахованого автомобіля ніким не встановлювались, оскільки ані поліція, ані представник страховика/аварійний комісар на місце події не викликались, не фіксувалось таке ДТП і іншим чином, зокрема самим страхувальником, водієм забезпеченого автомобіля. Таким чином, своєю бездіяльністю і невиконанням договірного обв`язку, передбаченого п.п.8.2.10, 9.1.4, 9.1.6 договору страхування №530506666.20, страхувальник, допущений до керування водій застрахованого автомобіля позбавили відповідача можливості встановити факт настання страхового випадку, його обставини, відсутність підстав, передбачених п.7.1, п.12.1.8 для беззаперечної відмови у здійсненні страхового відшкодування, а отже встановити достатні підстави для здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а отже і про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормою ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем в ході розгляду справи, відшкодуванню їй не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 629, 979-981, 988-991 ЦК України, ст.ст.4-6, 8, 9, 16, 20, 21, 25, 26 Закону України «Про страхування», ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 211, 223, 240, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (; адреса місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) про стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21 вересня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко