Провадження № 2/522/8515/21
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

30 вересня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кузнецова В.В. розглянувши заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання за позивачем право іпотеки нерухомого майна відносно квартири АДРЕСА_1 , -

встановила:

28.09.2021 р. до суду найшла позовна заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання за позивачем право іпотеки нерухомого майна відносно квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого просить визнати за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 21 червня 2006 року, укладеного між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назва якого була змінена на відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», назва якого в свою чергу була змінена на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», в подальшому відступлене право вимоги на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та внести запис про іпотечне обтяження та заборону відчуження до Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно об`єкту з реєстраційним номером 101.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 30.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом.

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 101.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що 21.06.2006 року ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали Кредитний договір № 014/0054/74/57488, на підставі якого ОСОБА_2 отримав від кредитора грошові кошти у розмірі 297 000,00 Доларів США строком до 21.06.2026 року.

21.06.2006 року в забезпечення виконання основного зобов`язання було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстровано в реєстрі під номерами 1737, 181, яким передано в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .

14.12.2018 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу № 2-10179/09, якою замінив Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні за виконавчими листами, виданими підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2009 року у цивільній справі № 2-10179/2009 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №014/0054/74/57488 від 21.06.2006 року у сумі 2 435 368, 63 грн. та судові витрати у сумі 1 952,00 гри.

Згідно інформації наданої ТОВ «Прогрес-Строй» при проведені інвентаризації та складанні технічного паспорту на будинок після закінчення будівництва КП « ОМБТІ та РОП» було здійснено нумерацію квартир, офісних та інших нежитлових приміщень в будинку, внаслідок чого квартирі будівельний номер АДРЕСА_3 було присвоєно АДРЕСА_3 .

В подальшому вказана квартира була відчужена на користь ОСОБА_4 , іпн НОМЕР_1 , на підставі Договору дарування посвідченого Петровською О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 30 квітня 2010 року за реєстровим № 366, право власності зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 12 травня 2010 року, номер запису: 5976 в книзі 744пр-139, реєстраційний номер:27422926.

22 серпня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу відносно квартири АДРЕСА_4 , Договір купівлі- продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.1. за реєстровим №3242.

На підставі цього договору Відповідач ОСОБА_1 став власником іпотечної квартири.

Надалі Відповідачем квартиру під номером АДРЕСА_4 було поділено на квартиру під номером АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , про що свідчить Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), в якій зазначено інформація про об`єкт : реконструкція квартири АДРЕСА_3 з розподілом на дві самостійні квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 . Без лі їй геометричних розмірів фундаментів у плані.

Отже запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про квартиру АДРЕСА_4 закрито у результаті поділу об`єкта.

На підставі чого у власності Відповідача з однієї іпотечної квартири з`явилось дві окремі квартири, однак відповідно до закону України про іпотеку ці дві квартири залишаються іпотечними.

Таким чином, відповідно до умов договору іпотеки та чинного законодавства, квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 і є іпотечними квартирами з яких раніше складалась квартира АДРЕСА_4 , як збудована нерухомість, майнові права на яку були предметом іпотеки за Договором іпотеки від 21 червня 2006 року продовжує бути предметом іпотеки.

Крім того, відповідно до п.3.3.4. Договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від іпотекодержателя.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним.

22.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі - ПАТ «КІБ») укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого до ПАТ «КІБ» перейшло право вимоги за договором іпотеки від 21.06.2006 року, яким передано в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_3 .

22.12.2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрованим в реєстрі за номером 920, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за договором іпотеки від 21.06.2006 року яким передано в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_3 .

Отже, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав іпотекодержателя відносно договору іпотеки від 21.06.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстровано в реєстрі під номерами 1737, 181, яким передано в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивач вважає, що на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_7 (надалі - квартира АДРЕСА_5 ), необхідно накласти арешт, оскільки дане майно може зникнути.

Так, відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації № 80 від 21 січня 2008 року «Про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним гаражем, який розташований за адресою: АДРЕСА_8 (будівельний номер)»: об`єкт - односекційний 9-ти поверховий житловий будинок з офісними приміщеннями та підземним гаражем, загальною площею 111848,20 кв.м., в т.ч. житлові квартири, загальною площею - 5822,3 кв.м., в т.ч. житлова 2915,0 кв. м. - прийнято в експлуатацію.

Також, зазначеному одиосекційному 9-ти поверховому житловому будинку було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_9 .

Згідно інформації наданої ТОВ «Прогрес-Строй» при проведені інвентаризації та складанні технічного паспорту на будинок після закінчення будівництва КП «ОМБТІ та РОН» було здійснено нумерацію квартир, офісних та інших нежитлових приміщень в будинку, внаслідок чого квартирі будівельний номер АДРЕСА_10 .

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про іпотеку» після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

За п.п. 3.3.1., 3.3.2. Договору іпотеки від 21.06.2006 року позичальник (Іпотекодавець) повинен після введення квартири в експлуатацію отримати у встановленому законом порядку документи, які відповідно до чинного законодавства України підтверджують право власності на квартиру, як на нерухоме майно, та після отримання (оформлення) правовстановлюючих документів на квартиру у 3-денний строк передати їх на відповідне зберігання Іпотеко держателю. Ці документи залишаються у Іпотекодержателя до повного виконання Іпотекодавцем умов кредитного договору.

Проте, позичальник та ПП «Прогрес-Маклер», порушуючи вимоги п.3.3.1, 3.3.2 Договору іпотеки від 21.06.2006 року, не повідомили іпотекодержателя про введення в експлуатацію квартири, не надали документи для оформлення змін до договору іпотеки і реєстрації обтяження предмету іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до умов договору іпотеки від 21.06.2006 року та чинного законодавства, квартира АДРЕСА_6 , яка є складовою квартири АДРЕСА_4 , як збудована нерухомість, майнові права на яку були предметом іпотеки за Договором іпотеки від 21 червня 2006 року продовжує бути предметом іпотеки.

Отже, реалізація прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 21.06.2006 року - буде неможлива, оскільки в разі ухвалення рішення суду на користь Позивача, існує реальна можливість продажу відповідачем майна, що є предметом даного договору іпотеки.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»,розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, та враховуючи доводи заявника, що реалізація прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 21.06.2006 року - буде неможлива, оскільки можливість продажу відповідачем майна, що є предметом даного договору іпотеки, а тому, суд вважає, що існує загроза, того, що спірне майно може бути відчужене третім особам, що в подальшому утруднить чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»(, адреса: м.Київ. вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32) про забезпечення його позову до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_11 ), третя особа: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_11 ), про визнання за позивачем право іпотеки нерухомого майна відносно квартири АДРЕСА_1 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 101.

Роз`яснити, що ухвала суду про забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (, адреса: м.Київ. вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32).

Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_11 ).

Суддя В.В. Кузнецова