КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021року місто Київ

справа № 752/6924/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Кахно І.А., повний текст ухвали складено 09 липня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про заборону вчиняти дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив заборонити Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації здійснювати реєстрацію будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

30 червня 2021 року позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме реєструвати будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи вказану заяву позивач посилався на те, що з метою перешкоджання проведення виконавчих дій Голосіївською РВ ДВС міста Києва по продажу квартири ОСОБА_1 17 жовтня 2019 року зареєстрував за зазначеною вище адресою неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що за час розгляду справи ОСОБА_1 може здійснити інші дії щодо унеможливлення проведення виконавчих дій.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року, позивач ТОВ «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, яким позов задовольнити та винести ухвалу про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 14 червня 2016 року Голосіївським РВ ДВС відкрито виконавче провадження №51408733 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» боргу у розмірі 159 398,97 грн.

Вказував, що в порядку забезпечення виконання 08 липня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт всього майна боржника та оголошена заборона на його відчуження.

Зазначав, що 20 серпня 2019 року з залученням правоохоронних органів відбулось примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 та державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника - зазначеної квартири з подальшою реалізацією.

Посилався на те, що з метою унеможливлення виконання рішення суду, ОСОБА_1 зареєстрував за вказаною вище адресою неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи зазначене, останній може зареєструвати у вказаній квартирі інших осіб.

Вказував, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус»та стягувач ПАТ КБ«Надра»у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову - заборона відповідачу вчиняти певні дії, а саме - реєструвати будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 є підміною рішення суду.

Колегія суддівпогоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, як роз'яснено судам Верховним Судом України у пункті 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відповідач фактично не позбавлений користуватись спірним майном за винятком відчуження такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго», звертаючись до суду з даним позовом просив заборонити Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації здійснювати реєстрацію будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову позивач ТОВ «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме реєструвати будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підміняє собою рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що обраний ТОВ «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» вид забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме реєструвати будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 є тотожним заявленим ним позовним вимогам прозаборону Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації здійснювати реєстрацію будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 , що відповідно до положень ч.10 ст.150 ЦПК України є недопустимим, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

А відтак, виходячи з аналізу положень ч.10 ст.150 ЦПК України, в контексті обраного позивачем способу захисту свого права та виду забезпечення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є підміною рішення суду та уу разі задоволення заяви про забезпечення позову в обраний заявником спосіб останнім буде досягнуто мети позовної вимоги про заборону вчиняти дії, тобто без вирішення спору по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, оскільки боржник може вчинити дії щодо реєстрації у квартирі інших осіб, а тому вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам спростовуються вищевикладеним.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: