КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1551/2021
справа № 369/3198/14-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду м. Києва, постановленого суддею Пінкевич Н.С. 19 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що 05.09.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики.

За вказаним договором ОСОБА_3 отримала у борг грошові кошти в розмірі 259 047,72 доларів США (що в еквіваленті складало 2 109 943,73грн.), які зобов?язалась повернути до 31.12.2013, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 250 000 доларів США, а кошти в розмірі 9 047,72 доларів США - повернути готівкою.

Зазначала, що факт передачі коштів підтверджується розпискою - видатковим касовим ордером на суму 2 109 943,73 грн.

Звертала увагу суду на те, що відповідач порушила взяті на себе зобов?язання та кошти у строк не повернула, не виконала умови договору, тому має повернути основний борг та на підставі ст.625 ЦК України сплатити 3% річних в розмірі 14 580,65 грн.

Крім того зазначала, що в укладеному договорі позики не вказано, що він є безпроцентним, тому вона має право на отримання відсотків за користування коштами. Розмір відсотків за період з 06.09.2013 по 31.12.2013 становить 43 961,97 грн, які мають бути стягнені з відповідача.

З урахуванням наведеного, просила суд стягнути на її користь суму боргу в гривнях за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення в розмірі 259 047,72 доларів США (що станом на 24 березня 2014 року становить 2 641 380,08 грн; проценти за користування грошовими коштами в розмірі 43 961,97 грн; 3% річних в розмірі 14 580,65 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнено з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 259 047,72 доларів США, що еквівалентно 2 641 380,08 грн; проценти за користування грошовими коштами в розмірі 43 961,97 грн; 3% річних в розмірі 14 580,65 грн та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року заочне рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року вищевказані судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивач неодноразово подавав суду заяви про зміну позовних вимог (Том І а.с. 169-171, 197). Остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу в гривнях за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення в розмірі 259 047,72 доларів США (що станом на 24 березня 2014 року становить 2 641 380,08 грн; проценти за користування грошовими коштами в розмірі 43 961,97 грн; 3% річних в розмірі 14 580,65 грн та судові витрати.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час розгляду заяви представника позивача про відвід експерту Кривошеїної О.П. суд у своїй ухвалі зазначив, що не вбачає підстав для задоволення заяви, оскільки обставини, на які посилається представник позивача не відповідають положенням ст.ст.38, 39 ЦПК України. Інших обставин, які б викликали сумніви в об?єктивності та неупередженості експерта у справі, не виявлено.

При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що свідоцтво, яке нібито підтверджувало кваліфікацію експерта криміналіста з правом проведення криміналістичних видів судових експертиз (від 06.10.2008 та від 30.03.2011) на момент проведення даної експертизи було недійсним, що підтверджується, карткою атестованого судового експерта розміщеної на сайті Міністерства юстиції України.

На підтвердження вищенаведених обставин адвокатом Халіловою Н.К. був направлений адвокатський запит № 30/09-19 від 30 вересня 2019 року до Міністерства юстиції України. Згідно даного запиту адвокат просила надати інформацію щодо того, чи мала право експерт Кривошеїна О.П. станом на 13 вересня 2018 року надавати висновок почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 369/3198/14-ц та чи може експерт , свідоцтво якого є недійсним взагалі, проводити експертизи в рамках судової справи.

Так у відповідь на даний адвокатський запит Міністерство юстиції України у листі від 07.10.2019 № 36569/33973-33-19/33.3 повідомило, що за даними Реєстру свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта до 44-11, видане Кривошеїній О.П. на підставі рішення експертно - кваліфікаційної комісії Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 30.03.2011 з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 - дослідження почерку та підписів; технічної експертизи документів за експертними спеціальностями: 2.1 - дослідження реквізитів документів; 2.3 - дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів недійсне з 06.06.2012 у зв`язку з припиненням трудової угоди.

Свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 475, видане Кривошеїній О.П. на підставі рішення експертно - кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2008 з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1; технічної експертизи документів за експертними спеціальностями: 2.1, 2.3; балістичної експертизи за експертними спеціальностями: 3.1, 3.2, 3.3; трасологічної експертизи за експертними спеціальностями: 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6; портретної експертизи за експертною спеціальністю 6.2, є недійсним з 29.03.2010 (витяг з реєстру містить у матеріалах судової справи).

Додатково звертає увагу суду, що в матеріалах судової справи № 369/3198/14-ц не міститься жодної відмітки про те, що експерт Кривошеїна О.П. знайомилася з матеріалами судової справи, при цьому у своєму експертному висновку остання вказує на те, що нею видатковий касовий ордер, виданий 05.09.2013 був досліджений та задокументований експертом в приміщенні суду.

Дана обставина не підтверджується жодним належним та допустимим доказом у справі.

При цьому суд першої інстанції зазначає, що на підтвердження неналежності повноважень даного експерта позивач надав роздруківку з Державного реєстру атестованих судових експертів. Але, дана обставина підтверджувалася також офіційним листом Міністерства юстиції України. На спростування даних обставин суд першої інстанції взагалі нічого не зазначив та не дослідив їх належним чином.

За таких обставин висновок почеркознавчої експертизи від 13.09.2018 № 2635 складений експертом Кривошеїною О.П., яка на момент складання даного висновку не мала відповідних повноважень, не міг бути взятий судом до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач та її представник в судове засідання не з?явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення телефонограми, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з?явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ч.1 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом установлено, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписано договір позики №13-1096/КАМ-10. Відповідно до умов договору позикодавець ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов?язується повернути їх позикодавцю. Сума позики за даним договором становить 259 047,72 доларів США, що станом на 03 вересня 2013 року становить за комерційним курсом ПАТ ПУМБ (8,145) - 2 109 943,73 грн. Строк повернення позики визначено до 31 грудня 2013 року.

Скасовуючи попередні судові рішення, суд касаційної інстанції звернув увагу на необхідність перевірки доводів відповідача щодо наявності оригіналу договору, внесення до нього технічних змін.

Так, за клопотанням відповідача судом неодноразово призначались експертизи.

18 жовтня 2016 року надійшов висновок експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово - технічної експертизи документу. Експертами вказано: текст договору позики змінам шляхом виправлення, підчистки, травлення тощо, а також шляхом додруковування частин документу не піддавався, аркуші після їх скріплення заміні не піддавалися; текст, який міститься на першому та другому аркушах договору позики, виконаний в одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої із лазерною технологією друку тонером чорного кольору в один певний період часу (Том І а.с.221-225).

22 грудня 2016 року до суду надійшов висновок експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово - технічної експертизи документу. За результатами дослідження експертами зроблені висновки: записи та підписи в договорі позики, датованому 05 вересня 2013 року, виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синьо - фіолетового та чорного кольору; аркуші паперу досліджуваного документу збігаються за товщиною та якісним і кількісним елементним складом (Том І а.с.229-235).

28 грудня 2017 року до суду надійшов висновок експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово - технічної експертизи документу. Експертами вказано: записи і підписи в досліджуваному договорі позики, датованому 05.09.2013, виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синьо - фіолетового та чорного кольорів; в досліджуваному договорі позики, датованому 05.09.2013, ознак штучного зістарювання документів не виявлено; у договорі позики від 05 вересня 2013 року запис номеру договору позики «13-1096/КАМ-Ю» на першому аркуші договору виконаний імовірно раніше листопада 2013 року, запис «5 вересня» на першому аркуші договору виконаний йморвіно пізніше грудня 2013 року; запис, що мітиться в графі штампу «юрист - виконавець» на першому аркуші договору позики виконаний ймовірно раніше січня 2014 року; підпис від імені ОСОБА_2 на другому аркуші договору виконаний ймовірно раніше лютого 2014 року, підпис від імені ОСОБА_3 , на другому аркуші договору виконаний ймовірно раніше жовтня 2013 року, запис, що міститься у графі штампу «юрист - виконавець» на другому аркуші договору позики виконаний ймовірно раніше січня 2014 року. Аркуші договору позики виготовлені на папері, що має спільну родову належність, виконання рукописних записів та підписів на аркушах договору позики, крім запису дати «05 вересня» на першому аркуші договору, в один період часу не виключається (Том ІІ а.с.22-33).

10 вересня 2018 року до суду надійшов висновок експерта Київської незалежної судово - експертної установи. За результатом проведення експертизи зроблений висновок: підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис» Видаткового касового ордеру на суму 2 109 943,73 грн, виданого 05.09.2013 на ім?я ОСОБА_3 згідно Договору позики 13-1096/КАМ-Ю від 05.09.2013, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3 (Том ІІ а.с. 99-102).

Почеркознавча експертиза у справі була проведене за укладеним договором, але для даної цивільної справи, про що вказано у висновку. Проведення експертизи доручено Київській незалежній судово - експертній установі.

Як вбачається із даного Висновку № 2635 від 13 вересня 2018 року, експертне дослідження було проведено експертом Кривошеїною О .П.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий суд посилався на дані з Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, експерт Кривошеїна О.П. за типом експерта значиться як фахівець державної спеціалізованої установи, є судовим експертом - криміналістом із правом проведення почеркознавчої та товарознавчої експертизи, зокрема по спеціальності 1.1 - дослідження почерку і підписів. Повноваження експерта також підтверджено і директором КНСЕУ.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції прийняв до уваги вказаний висновок як належний та допустимий доказ, так як він отриманий за результатами експертного дослідження атестованим судовим експертом - криміналістом в рамках саме цієї справи.

У суді апеляційної інстанції представником позивача було заявлено клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, оскільки згідно реєстру свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, видане експерту Кривашеїній О.П., було недійсним.

Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року Київським апеляційним судом було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не здійснила оплату вартості експертизи, у зв`язку із чим ухвала суду разом із цивільною справою була повернута до суду без виконання.

Відповідно до ст.. 109 ЦПК України У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів вважає, що позивач ухилилася від проведення експертизи, а тому суд визнає факт, для з`ясування якого експертиза була призначена.

Щодо кваліфікації експерта Кривошеїної О.П. колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст.. 10 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Відповідно до ст..9 Закону України «Про судову експертизу» особа або орган , які замовляють або призначають судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до Державного реєстру атестованих судових експертів або іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

Скасування свідоцтва експерта, на думку суду, не позбавляє останнього кваліфікації в даній галузі, а тому колегія суддів не погоджується із доводами позивача про те, що висновок експерта Кривошеїної О.П. не може бути прийнятий судом до уваги.

На даний час в Державному реєстрі атестованих судових експертів Кривошеїна О.П. значиться експертом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів про боргові зобов`язання відповідача , а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Суддя - доповідач: Судді :