Справа № 2-2135/10
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої - судді Гутій О.В.
за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2135/10 про стягнення з КПК 3105010 КЕКВ 1112 за рахунок грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 495 789,76 гривень.
Зазначає, що на виконання такого рішення військовою частиною НОМЕР_1 вказані кошти були виплачені не йому, а перераховані на картковий рахунок посадової особи в/ч НОМЕР_1 начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера, який скориставшись службовим становищем підготовив відповідні платіжні доручення, зазначивши при цьому реквізити свого карткового рахунку у банківській установі для зарахування таких коштів , за що в 2014 році було засуджено вироком Галицького районного суду м.Львова.
В подальшому він звернувся до Мукачівського міськрайонного суду із заявою від 26.04.2021 року про видачу виконавчого листа та рішення. Однак листом від 07.05.2021 року, Мукачівський міськрайонний суд повідомив, що на довідковому листі справи міститься підпис про отримання ним наручно виконавчого листа на виконання вказаного судового рішення 18.08.2010 року, крім того йому роз`яснено про можливість отримання дубліката виконавчого листа у разі його втрати. Однак вказує, що виконавчого листа він не отримував якщо на довідковому листі справи міститься підпис від його імені про отримання такого виконавчого листа, то такий виконаний іншою особою. Однак, в подальшому при отриманні виконавчого листа, з його копії вбачається, що на ньому вчинено напис «Виплачено». Вказане свідчить, що виконавчий лист перебував на виконанні у військовій частині НОМЕР_1 , якою на його виконання було здійснено виплату на його користь на картковий рахунок іншої особи. Водночас листом військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2021 року, його повідомлено про відсутність у військовій частині інформації про такий виконавчий лист. Також листами Галицького районного відділу ДВС від 31.05.2021 року та управління Державної казначейської служби вбачається, що виконавчий лист про стягнення такої заборгованості у зазначені органи не надходив та ними не виконувався. Таким чином, вищевказаний виконавчий лист втрачений з невідомих обставин. Водночас строк його пред`явлення становив до 15.06.2013 року та відповідно закінчився, що позбавляє його права звернутися із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Враховуючи вищезазначене просить заяву задоволити.
В судове засідання заявник не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, в заяві просив розглянути справу без його участі.
В судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про час і місце його проведення повідомлялися належними чином, однак подав заперечення на заяву, в якому зазначив, що відсутні підстави для поновлення строку. Крім того, представник військової частини НОМЕР_1 подав заяву про відкладення розгляду справи.
Однак, враховуючи ч.3 ст. 433 ЦПК України відповідно до якої неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду № 2-2135/10 стягнуто з КПК 3105010 КЕКВ 1112 за рахунок грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 495 789,76 гривень.
Частина 3 ст. 431 ЦПК України передбачає, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ст.433 ЦПК України).
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.
З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Згідно статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Суд зазначає, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
В п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 р. «Пономарьов проти України» суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреціних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти підстави для поновлення строків.
Отже, звертаючись до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа, заявник зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.
Однак, ним не надано жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував існування об`єктивних перешкод, непереборних обставин, які унеможливлювали стягувача звернутися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа, оскільки з часу винесення рішення пройшло 11 років, та із зазначеного свідчить, що стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду та знехтував своїми процесуальними правами як сторони виконавчого провадження, оскільки останній мав можливість цікавитись розглядом справи та звернутись із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання в межах строку його пред`явлення.
Також, інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно вироку Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2014 року у справі № 461/2164/14-к встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовою службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння бюджетними коштами, у своєму службовому кабінеті в травні 2010 року підготував позовні заяви від 14.05.2010 до військової частини НОМЕР_1 та підписав від імені колишніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування ними шкоди в якості компенсації за піднайом житла у сумі 425404,68 грн. та 398425,90 грн. та компенсації за не отриманий продовольчий пайок у сумі 70385,08 грн. та 85088,08 грн. відповідно, а усього на загальну суму 979123,74 грн.
Зазначені позовні заяви ОСОБА_2 особисто подав до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області для подальшого розгляду, в результаті чого 04.06.2010 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, на підставі представлених ОСОБА_2 документів, у яких містились завідомо неправдиві відомості, задоволений позов від імені ОСОБА_1 та військову частину НОМЕР_1 зобов`язано виплатити за рахунок грошового забезпечення частини за КПК 3105010 КЕКВ 1112 (грошове забезпечення) на користь останнього 495789,76 грн. Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 410, ч. 2 ст. 366 КК України. На підставі вказаного вироку ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого 2 ст. 410, ч. 2 ст. 366 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і фінансово-господарських обов`язків, в установах чи організаціях незалежно від форми власності на 3 роки, з позбавленням військового звання «підполковник» та зі штрафом у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 5100,00 грн., відповідно до ст.75 КК України засудженого звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 3 років іспитового строку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 279123,74 грн. матеріальної шкоди, шляхом щомісячних відрахувань до останнього дня місяця, рівними частинами, з наступного місяця після набрання вироку законної сили або відшкодовувати достроково, протягом іспитового строку.Вирок набув законної сили 21.04.2014 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, враховуючи наведене заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № -2135/10 по виконанню рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04.06.2010 року є безпідставною та в задоволення такої слід відмовити.
Керуючись ст. 12,13, 258-260, 355, 433 ЦПК України, - суд,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст ухвали складено 28.09.2021 року.

Головуюча О.В.Гутій