Справа № 191/979/21
Провадження № 2/191/319/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.09.2021 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря Яришевої Н.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням,-

30.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказаний будинок підтверджується Договором купівлі-продажу від 16.01.1999року.
Відповідачі по справі не є членами сім`ї позивача, їхні речі у будинку відсутні, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніколи не проживав у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не має законних підстав для продовження реєстрації його місця проживання за вказаною адресою.
Відповідачі зареєстровані в будинку, але фактично не проживають і ніколи не проживали у вказаному житловому будинку. В досудовому порядку вирішити дане питання не вдалося, тому, посилаючись на ст.ст.386,391 ЦК України, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи служби зі справ дітей Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області Прядка В.Ф., в судове не з`явилася, але до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти задоволення позову, оскільки це суперечить інтересам дитини.
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 316 ЦК України передбачає,що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею від волі інших осіб.
Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном.
Зважаючи на положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини», кожна особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17/Ф3 від 16.01.1999 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно довідки, виданої адміністратором центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетрвської області Дудник Н.В., №95 від 24.03.2021 року, вбачається, що згідно з даними домової книги, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.14).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачі не проживають у вищевказаному житловому будинку, а лише формально зареєстровані в ньому та фактично проживають в іншому жилому приміщенні, даним будинком не цікавляться.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею 47 Конституції Українивизначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Як вбачається з матеріалів справи, в житловому будинку прописаний малолітній ОСОБА_3 , якого позивач також просить визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак у заяві представника служби у справах дітей Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області зазначено, що визнання дитини такої, що втратила право користування житловим приміщенням порушать права дитини.
Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 , відомості відсутні.
Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Судом встановлено,що мати дитини та відповідач за позовом ОСОБА_2 не має свого житла та не може відповідно і забезпечити реєстрацію своєї дитини - малолітнього ОСОБА_3 на теперішній час, а тому, в разі зняття малолітньої дитини з реєстраційного обліку в квартирі тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини.
А тому вимоги про визнання неповнолітнього ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням за даних конкретних обставин направлено всупереч інтересів малолітньої дитини, а тому, як орган опіки та піклування, так і суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача в цій частині.
Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-111 "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.
Крім того, у відповідності до ст. 29 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. ст. 5,17,18 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 1,4 Закон України" Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", постанови КМ України від 24.09.2008 року N 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів.
Таким чином, це доводить те, що питання виписки, зняття з реєстрації, малолітньої дитини ОСОБА_3 не можливе в силу вищевикладених обставин і до задоволення не може підлягати.
За таких обставин суд вважає, що позові вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 319, 391 ЦК України, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А. В. Твердохліб