Постанова

Іменем України

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 611/818/20

провадження № 61-12355св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство юстиції України, Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року в складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бурлака І. В., Котелевець А. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Міністерства юстиції України, Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої органом державної влади при здійсненні своїх повноважень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 завдана шкода незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, що полягають у порушенні відповідачами статей 9, 129 Конституції України, статті 16 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме - невиконанням протягом тривалого часу постанови Барвінківського районного суду Харківської області 04 грудня 2009 року у справі № 2-а-889/09, постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 11 березня 2010 року у справі № 2-а-175/10, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі 520/8877/18, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі №520/3901/19, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 520/9286/19, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/7721/2020, постанови Барвінківського адміністративного суду Харківської області від 17 червня 2011 у справі № 2002/2-а-464/11, рішення Європейського суду з прав людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України (заява № 4862 від 03 січня 2013 року), рішення Харківського оружного адміністративного окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 2040/6198/18, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі №520/2765/2020, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 611/26/17, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі № 520/11006/18, постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі № 820/5260/17 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі № 520/14348/19.

ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь:

1 307 097 грн майнової шкоди;

100 000 грн компенсації моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року в складі судді: Коптєва Ю. А., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні докази, що бездіяльність державних виконавців, які визнані ухвалами та постановами неправомірними, перебувають у причинному зв`язку між заподіяною шкодою позивачу внаслідок несвоєчасного виконання рішень, а тому позовні вимоги про стягнення майнової шкоди не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції зазначив, що сукупність доказів, наданих позивачем, дає підстави для стягнення компенсації моральної шкоди. Суд першої інстанції вважав встановленим факт порушення прав позивача. Крім того, судовими рішеннями бездіяльність державних виконавців неодноразово визнавалась неправомірною, неодноразово зобов`язувалось державних виконавців провести виконавчі дії щодо примусового виконання, що має негативний вплив на позивача, оскільки завдають розчарувань та незручностей та, в деякій мірі, душевних страждань. З урахуванням засад розумності та справедливості, суд визначив грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) задоволено частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В іншій частині рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що факт тривалого невиконання рішення суду, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є достатньою підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою. Позивач не надав до суду доказів, що ухвалені на користь позивача судові рішення, які перебувають на примусовому виконанні, не виконуються внаслідок бездіяльності виконавчої служби, саме - через бездіяльність Міністерства юстиції та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) або що саме вказані особи перешкоджають чи ухиляються від їх виконання. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, перебувають у віданні держави Україна, яка щорічно визначає у відповідному Законі України про бюджет певні кошти для виконання судових рішень. Державна виконавча служба та Державне казначейство України не відповідають за наповнення державного бюджету та за визначення порядку його використання. Тому посилання позивача у доводах скарги на відповідну конвенційну практику міжнародного суду щодо безумовної відповідальності держави за узяті зобов`язання по соціальному забезпеченню - не є релевантним до обставин цієї справи. Покладання у такій ситуації на Міністерство юстиції України чи Державне казначейство України, яке не є розпорядником бюджетних коштів, обов`язку відшкодування шкоди також не відповідає статті 19 Конституції України та по суті є подвійним стягненням. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, пов`язані з примусовим виконанням судового рішення, у яких державна виконавча служба виступає суб`єктом примусового стягнення коштів за виконавчим документом, а не боржником у грошовому зобов`язанні, та є відповідальною за свої дії чи бездіяльність у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Позивачем доведено, що дії державного виконавця призвели до заподіяння йому майнової та моральної шкоди, проте доказів порушення його прав Міністерством юстиції України та Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції позивачем не надано. Факт визнання дій державного виконавця неправомірними, які встановлені судом, само по собі не свідчить про заподіяння майнової та моральної шкоди позивачу та не підтверджує того, що такі дії державного виконавця викликали негативні наслідки майнового характеру для позивача чи мають причинний зв`язок із заподіянням моральної шкоди.

Аргументи учасників справи

21 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, в якій просить: скасувати оскаржену постанову апеляційного суду; залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 вересня 2019 року у справі № 611/62/16-ц; від 03 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду від 13 липня 2021 року оскаржується у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.

У вересні 2021 року Міністерство юстиції України через представника Голуб В. В. надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін. Відзив мотивований необґрунтованістю доводів касаційної скарги.

У вересні 2021 року Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) через представника Голуб В. В. надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін. Відзив мотивований необґрунтованістю доводів касаційної скарги.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 08 вересня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 вересня 2019 року у справі № 611/62/16-ц; від 03 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц.

Фактичні обставини

Суди встановили, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2009 року у справі № 2-а-889/09, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2010 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсії за віком, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду другої групи, починаючи з 01 жовтня 2009 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Постановою державного виконавця ВДВС Барвінківського управління юстиції у Харківській області Стерхова І. В. від 09 серпня 2010 року відкрито виконавче провадження № 20704529 за виконавчим листом №2-а-889/20, виданим 05 серпня 2010 року Барвінківським районним судом Харківської області, яке закінчено 30 листопада 2011 року.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 03 грудня 2012 року № 4812/13/02-02 заборгованість по виконанню вказаних судових рішень відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2020 року складає 29 672,66 грн.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 11 березня 2010 року у справі № 2-а-175/10, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01 лютого 2010 розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою державного виконавця ВДВС Барвінківського управління юстиції у Харківській області Жудіної І. В. від 30 червня 2011 року відкрите виконавче провадження № 27322418 за виконавчим листом № 2-а-175/10, виданим 23 червня 2011 року Барвінківським районним судом Харківської області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 520/8877/18, яке набрало законної сили, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі постанов Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2009 року у справі № 2-а-889/09 та від 11 березня 2010 року у справі № 2-а-175/10 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3674/18.

Постановою головного державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Барсегяном А. О. від 13 березня 2019 року відкрите виконавче провадження № 58599754 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 520/3901/19, яке набрало законної сили, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по державній та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2012 року на підставі постанов Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2009 року у справі № 2-а-889/09 та від 11 березня 2010 року у справі № 2-а-175/10 у сумі 29 672,66 грн.

Постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Лактіоновою О. від 04 листопада 2019 року відкрите виконавче провадження № 60480230 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 520/9286/19, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області донарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України від 21 лютого 2001 року № 159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2012 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 520/3901/19.

Постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Лобовим Р. від 23 грудня 2019 року відкрите виконавче провадження № 60880659 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року № 520/7721/2020, яке набрало законної сили, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити за Рішенням окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/ 3674/18 та то 2018 року у справі № 520/8877/18 і від 01 липня 2019 року у справі № 520/3901/19 2019 року у справі № 520/9286/19 залишок нарахованої заборгованості без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМ України від 22 серпня 2018 року № 649.

Постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Сімоновим К. К. від 01 жовтня 2020 року відкрите виконавче провадження № 63162821 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області у справі № 2002/2-а-464/11, залишеною без змін ухвалою Харківського адміністративного суду від 26 січня 2012 року, зобов`язано управління праці захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики, здійснити необхідні дії відповідно до вимог пункту 14 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і постанови КМ України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим закріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених коштів.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області №01/10 від 17 жовтня 2018 року станом на 01 жовтня 2018 року, заборгованість за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року, у справі № 2002 /2-а-464/11 склала 75 992,05 грн.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволена заява ОСОБА_1 № 4862 від 03 січня 2013 року, визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 520/1367/19, яке набрало законної сили, зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України донарахувати та виплатити за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви позивача № 4862 від 03 січня 2013 року на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002 /2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за період із 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2018 року на суму 37 787,79 грн, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-Пікулою В. Ю. від 30 травня 2019 року відкрите виконавче провадження № 59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року.

Згідно листа Управління соціального за хисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-23 від 23 травня 2019 року заборгованість за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19 склала 9 196,77 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у страві № 2040/6198/18, зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської РДА Харківської області та Міністерство соціальної політики України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 за Рішенням Європейського суду з прав людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03 січня 2013 року на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за період із грудня 2010 року по 01 травня 2016 року на виплачену суму 38 204,26 грн відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з по рушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 520/2765/2020 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 інформації за запитом від 28 грудня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області надати інформацію стосовно строків виконання постанови Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 611/62/16-ц в частині стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 49 270,16 грн як компенсацію майнової шкоди та 5 000 грн як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Барвінківського районного ВДВС ГТУЮ Харківської області, ГТУЮ у Харківській області, ДВС України (Міністерства юстиції України) щодо невиконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року по справі № 611/26/17 скасовано, визнано неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області щодо не проведення ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 грошову компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів відповідно до вимог Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228, починаючи з 2017 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Григорян Б.А. від 22.05.2017 року відкрите виконавче провадження №53903014 за виконавчим листом Барвінківського районного суду Харківської області від 26.04.2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №520/11006/18 зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області донарахувати та виплачувати ОСОБА_1 за Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі №611/26/17 грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування легкового автомобіля відповідно до вимог Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228, починаючи з 2017 року у розмірі відповідно 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження №60573059 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року.

З листа Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області №4 від 23 квітня 2020 року встановлено, що заборгованість за Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №520/11006/18 складає 12 296,52 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі №820/5260/17 визнано бездіяльність Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 44549599, у якому протягом трьох років розмір заборгованості за Рішенням Європейського суду з прав людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03.01.2013 визначений без врахування вартості 10 видів продуктів. А також, зобов`язати Міністерство юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 44549599 вжити заходів відповідно до ст.9 Конституції України, Закону № 1404-VІІІ, Закону № 1403- VІІІ, Закону № 3477-ІV та інших нормативно-правових актів щодо визначення розміру заборгованості компенсації продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі № 2002/2-а-464/11 з урахуванням вартості відсутніх 10 видів продуктів, та виконати у повному обсязі Рішення Європейського суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03.01.2013.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, справа №520/14348/19, визнано протиправним та скасовано Рішення відділу з питань виплати пенсій №8 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №39 від 17.12.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначена у висновку судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса №24152 від 05 грудня 2019 року та складає 62180 грн. 66 коп., без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19 березня 2020 року відкрито виконавче провадження №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №520/10593/2020 визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 щодо примусовою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі № 520/14348/19.

Згідно матеріалів виконавчого провадження №57834765 рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року визнано бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року про примусове виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі №2040/6198/18 протиправною.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 16 січня 2015 року, справа №611/12/15-а визнано протиправними бездіяльність в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області Баннікова А.С. з виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/2011 та винесену ним постанову від 19 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/2011, виданим 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області. Скасовано постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області Баннікова А.С. від 19 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/2011, виданим 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області. Зобов`язано в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Баннікова А.С. надати позивачу ОСОБА_1 можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/2011, виданим 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області (т.5, а.с.65-66).

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року в справі №611/1036/15-а, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Бардіна І.С. від 25 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/20111.

Позиція Верховного Суду

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як свідчить тлумачення статей 23, 1173 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 611/62/16-ц (провадження № 61-33010св18) зазначено, що: «відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Так, судовими рішеннями, на які посилається ОСОБА_4 , як на підставу для відшкодування шкоди, встановлено протиправність бездіяльності в. о. начальника відділу державної виконавчої служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області з виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 та бездіяльності Державної виконавчої служби України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини, судові рішення на час розгляду справи судами залишалися невиконаними, що є підставою для відшкодування шкоди. У частині третій статті 61 ЦПК України 2004 року (частині четвертій статті 82 ЦПК України) зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, вирішуючи спір, у порушення статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року на зазначене уваги не звернув, зробив передчасний і невмотивований висновок про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями відповідачів моральної шкоди з огляду на те, що останній не довів наявність такої шкоди».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року по справі № 200/8310/18 (провадження № 61-14033св20) зазначено, що: «відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів. На вказані обставини суди першої та апеляційної інстанцій уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

У справі, що переглядається:

суд першої інстанції встановив: факт порушення прав позивача; те, що судовими рішеннями бездіяльність державних виконавців неодноразово визнавалась неправомірною, неодноразово зобов`язувалось державних виконавців провести виконавчі дії щодо примусового виконання, що має негативний вплив на позивача, оскільки завдають розчарувань та незручностей та, в деякій мірі, душевних страждань. суд першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди зробив обґрунтований висновок про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. Натомість апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

оскільки кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, то у таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суд першої інстанції на це уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. Тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції належить змінити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року по справі № 200/8310/18 (провадження № 61-14033св20), колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалена з порушенням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково; постанову апеляційного суду в оскарженій частині скасувати та залишити в силі у цій частині рішення суд першої інстанції, змінивши абзац другий його резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000 грн скасувати.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року у частині задоволених позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000 грн змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 000 грн компенсації моральної шкоди».

В іншій оскарженій частині рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року у скасованій та зміненій частинах втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук