Провадження № 4-с/522/160/21
УХВАЛА

04 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Суворова О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця.

У поданій скарзі представник ОСОБА_1 просить поновити їй строк для подання скарги, витребувати з Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію розпорядження державного виконавця про перерахування коштів на рахунок неповнолітньої дитини від 06.07.2021 року; визнати протиправним та скасувати розпорядження державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.07.2021 року, яким було прийнято рішення про перерахування коштів, які надійшли на рахунок Відділу з обліку депозитних сум у 2021 році, на банківський рахунок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок грошових коштів на рахунок стягувача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні № 50115949 з 01 січня 2021 року по теперішній час.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 1, 2 ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, перш ніж вирішувати скаргу по суті заявлених учасником виконавчого провадження вимог про захист порушеного права, суд зобов`язаний перевірити дотримання заявником встановленого статтею 449 ЦПК України десятиденного строку на звернення до суду з такою скаргою.

У скарзі та у доданій до неї заяві, представник заявниці ставить питання про поновлення строку для подання скарги, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що ОСОБА_1 та її представник дізналися про перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_2 з листа державного виконавця № 40558, який було отримано засобами поштового зв`язку 14 вересня 2021 року у відповідь на адвокатський запит, поданий представником. Так, представником ОСОБА_1 було отримано відповідь на адвокатський запит 14 вересня 2021 року. У зв`язку з тим, що представник була відсутня, перебувала за кордоном та повернулася лише 24 вересня 2021 року, а наступні два дні були вихідними, це зробило неможливим звернення до суду зі скаргою.

Дослідивши підстави пропуску строку для звернення до суду зі скаргою, викладені заявником, суд зазначає наступне.

Строки звернення зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку цивільного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у цивільно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких- не допустити судовий процес у безладний рух.

В обґрунтування строків звернення до суду зі скаргою, представник ОСОБА_1 посилається на те, що вона та її представник дізналися про перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_2 з листа державного виконавця № 40558, який було отримано засобами поштового зв`язку 14 вересня 2021 року у відповідь на адвокатський запит, поданий представником. У зв`язку з тим, що представник була відсутня, перебувала за кордоном та повернулася лише 24 вересня 2021 року, наступні два дні були вихідними, це зробило неможливим звернення до суду зі скаргою.

Суд вважає недоведеним посилання представника скаржника на те, що зі скаргою вона звернулась в межах десятиденного строку з наступних підстав.

08.09.2021 року Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу представника Беренштейн І.О. був надісланий лист , який адресат згідно її пояснень отримала 14.09.2021р.

За кордоном представник перебувала в термін з 17.09.2021 р. по 24.09.2021 р.

Суд зауважує , що за кордоном перебувала саме представник , а не сама заявниця ОСОБА_1 , що не позбавляло можливості ОСОБА_1 самостійно подати скаргу , або через іншого представника .

Як вбачається із поштового штампу , що міститься на конверті , та з відомостей трекингу з офіційного сайту Укрпошти , а також із самої дати на скарзі , скарга подана представником скаржника адвокатом Беренштейн І.О. 28.09.2021 р.

Обґрунтованих доказів, що скаржник пропустила строк з поважних причин, до матеріалів скарги не надано.

Нормами ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено своєчасності звернення до суду зі скаргою та не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою.

Також суд зауважує, що Законом України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, частину другу статті 183 ЦПК України доповнено абзацом другим, відповідно до якого, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Судом установлено, що у порушення вищевказаної процесуальної норми представником скаржника адвокатом Беренштейн І.О. до скарги не додано доказів надіслання скарги іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

При цьому, суд вважає, що скарга підлягає залишенню без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст. 13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та узгоджується з позиціями, висловленими в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

Керуючись ст. ст. 13, 79, 126, 183, 186, 447, 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В.Суворова