Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/760/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року смт.Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Дубовик П.В., розглянувши матеріали цивільної справи №284/760/21 запозовом ОСОБА_1 до Народицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Народицької селищної ради та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні частки (паї) КСП ім.Паризької комуни, які розташовані на території с.Раківщина Овруцького району, відповідно розміром 1,6377 га та 0,5891 га, які належали її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.09.2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Оглянувши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Крім цього, суддя звертає увагу на наступне.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Преамбула Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом" (Zand v. Austria № 7360/76); фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia № 63486/00, Fedotova v. Russia № 73225/01).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У пункті 64 рішення у справі "Jorgic проти Німеччини" від 12.07.2007 року ЄСПЛ вказав, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений "судом, встановленим законом". Суд зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невід`ємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. "Закон", у розумінні статті 6 § 1, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів (див.,interalia,Lavents проти Латвії, № 58442/00, § 114, 28 листопада 2002 р.). Отже, якщо суд не має юрисдикції судити відповідно до чинних положень національного права, він не є "встановленим законом" у розумінні статті 6 § 1 (для порівняння, Coлmeта Інші проти Бельгії, №№ 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 і 33210/96, §§ 99 і 107-08, ECHR 2000-VII).

Таким чином, виходячи з аналізу ЦПК України, ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, з огляду на те, що позов ОСОБА_1 стосується нерухомого майна, яке розташоване на території Овруцького району Житомирської області, а тому суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Народицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно не підсудна Народицькому районному суду Житомирської області, оскільки він не є судом, встановленим законом та повноважним судом на розгляд цієї справи.

Крім того, за правилами п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно подальший розгляд справи Народицьким районним судом та ухвалення судового рішення у цій справі порушуватиме права сторін на розгляд їх спору повноважним та встановленим законом судом, що буде відповідно підставою для скасування судового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що цивільна справа №284/760/21 підлягає передачі до Овруцького районного суду Житомирської області.

Керуючись саттями 27,31,260,261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №284/760/21 за позовом ОСОБА_1 до Народицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно передати на розгляд Овруцького районного суду Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвалу складено 05.10.2021 року.

Суддя:П. В. Дубовик