КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/3249/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс»,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича
про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,
Позивач вказує, що за інформацією Приватного виконавця Серебрійської Ю.О. виконавчого округу Одеської області МЮУ, виконавчі провадження відкрито за заявою про примусове виконання виконавчих написів № 3462, 3463, 3464, 3465, 3466, 3467, 3468 від 23.03.2021 року Приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» грошових сум, які складають заборгованість по кредитним договорам, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на підставі договору № 2253/К про відступлення право вимоги від 02.06.2020 року.
Однак, позивач з вищевказаними виконавчими написами незгодна, вважає їх протиправними, прийнятими з порушенням норм законодавства та такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з відповідною позовною заявою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за сім вимог немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 5 448 (п`ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 00 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.06.2021 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору у розмірі 2 724,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року було повернутозаяву представника ОСОБА_1 адвоката Єфімової Лариси Яківни про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2021 року було повернутозаяву представника ОСОБА_1 адвоката Єфімової Лариси Яківни про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.
У підготовчому засіданні 15.07.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 29.09.2021 року позивач не з`явилась, однак 29.09.2021 року її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовче та судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Треті особи - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Серебрійська Юлія Олександрівна та Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлені належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмові пояснення на позовну заяву не надали.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
23.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем були видані виконавчі написи, а саме: №№ 3462, 3463, 3464, 3465, 3466, 3467, 3468 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» грошових сум, які складають заборгованість по кредитним договорам, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на підставі договору № 2253/К про відступлення право вимоги від 02.06.2020 року.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійською Юлією Олександрівною від 06.05.2021 року були відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих написів №№ 3462, 3463, 3464, 3465, 3466, 3467, 3468, виданих 23.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.Дані виконавчі провадження входять до складу зведеного виконавчого провадження № 65441731.

Разом з тим, як вказує позивач у позовній заяві, жодних договорів із Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» позивач - ОСОБА_1 не укладала, а про те, що ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» дізналась одночасно із відкриттям виконавчого провадження, право вимоги до неї ніхто не пред`являв, належним чином докази переходу прав вимоги не надсилались.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справі відсутні та відповідачем не було надано суду доказів переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» за кредитними договорами, так само як і відсутні докази повідомлення позивача про зміну особи кредитора, вимоги про погашення заборгованості за договором та доказів їх направлення та отримання позивачем.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення.

Договір уступки права вимоги є реальним договором, тому право вимоги;виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч.1 ст.517 Цивільного кодексу України). Отже правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Без документів право вимоги відсутнє. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права. Без доказів розміру права вимоги таке право відсутнє і не може бути передане,

Тобто, право вимоги за основним зобов`язанням переходить не в момент передачі суми заборгованості в обліку первісного кредитора, не в момент передачі кредитного договору, не в момент передачі судового рішення, яким стягнено (чи визнано) суму боргу, а в момент передачі оригіналів документів, які є доказами права вимоги.

Відповідно ч.2 ст.516 Цивільного Кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Однак, ТОВ ««ПРОФІТ ФАЙНЕНС» не вчинила дій, направлених на належне повідомлення ОСОБА_1 про правонаступництво.

Положення Глави 19 ЦК України, що регулюють позовну давність, вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256).

Відповідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За виконавчим написом № 3462, який вчинено на підставі кредитного договору № 001- 15126-040913 від 04.09.2013 року, укладений до 04.10.2016 р., трьох річний строк з моменту закінчення дії договору сплив 04.10.2019 року; за виконавчим написом № 3463, який вчинено на підставі кредитного договору № 001-15126-020413 від 02.04.2013 р., укладений 02.04.2016 р., - 02.04.2019 року; за виконавчим написом № 3465, який вчинено на підставі кредитного договору № 008- 15126-140513 від 14.05.2013 р., укладений до 14.06.2016 р. - 14.06.2019 року; за виконавчим написом № 3466, який вчинено на підставі кредитного договору №003-15126-160513 від 16.05.2013 р., укладений до 16.06.2016р. - 16.06.2019 р.; за виконавчим написом № 3467, який вчинено на підставі кредитного договору №003- 15126-051113 від 05.11.2013 р., укладений до 15.02.2016 р. - 15.02.2019 р.; за виконавчим написом № 3468, який вчинено на підставі кредитного договору №001- 15126-051113 від 05.11.2013 р., укладений до 05.12.2016 р., - 05.12.2019 р.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 ЗУ Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього стоку. До заборгованості за щомісячними платежами строк давності обраховується щодо кожного з платежів. Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого дов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є йбго невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається; таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо Інше це встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, в межах строку кредитування ОСОБА_1 , повинна була, зокрема, повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги банком, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування,Ю про що, також зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.

Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18).

Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З вищевикладеного суд приходить до висновку, що сума боргу, за якою вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, суперечить умовам кредитного договору, оскільки відсотки нараховані за межами строку дії договору.

Згідно виконавчих написів заборгованість стягується за межами строку дії кредитного договору, за період 02.06.2017 року по 02.06.2020 року.

Таким чином, суд зазначає, що безспірність правильності розрахунку банком боргу є недоведеною.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в; посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника! майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не; встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не [вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України; «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника;; для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться; у, безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. і. -і

Також суд зазначає, що з розрахунку заборгованості, який надано відповідачем для вчинення виконавчого напису, не можливо встановити, яким чином відбувалось нарахування заборгованості, яка сума загалом є сплаченою, тощо.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на і підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло, в стягувана раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні: документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Крім того, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 визнано незаконною та не чинною Постанову КМ України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання: ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

П. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору: б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано КМ України опублікувати резолютивну частину постанови суду при визнання незаконною та не чинною постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року по справі №826/20084/14 касаційні скарги КМ України та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року по справі №826/20084/14 у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено відповідне судове рішення в силі.

Постановою Великої Палати Верховного Сулу від 20 червня 2018 року по справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року по справі №826/20084/14.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Таким чином, на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову КМ України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Отже, відповідно до діючого законодавства, вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

- оригінал нотаріально посвідченої угоди;

- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Судовим розглядом встановлено, що кредитні договори було укладено в простій письмовій формі.

Таким чином, суд зазначає, що кредитні договори, на підставі яких були вчинені виконавчі написи, не є нотаріально посвідченим, а тому у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. були відсутні повноваження та підстави на їх вчинення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 29 січня 2019 року по справі №910/13233/17.

Отже, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем при вчиненні оскаржуваних виконавчих написів не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржником допущено прострочення платежів, вже не чинні.

Згідно до правової позиції Великої палати Верховного суду викладеної у постанові по справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не перевірив належним чином безспірність розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчими написами, та здійснив виконавчі написи на підставі правочинів, за якими, чинне на той час законодавство не давало можливості вчинення таких нотаріальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не заявляв.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірних виконавчих написів був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитними договорами, вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а самі виконавчі написи вчинені на підставі договорів, які нотаріально не посвідчувалися.

Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги, що позивачу було відстрочено сплату судового збору у розмірі 5 448,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі, а вимоги позову знайшли своє підтвердження, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 448,00 гривень, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 908,00 грн., та витрати по сплаті судового збору за подання до суду заяви по забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи №№ 3462, 3463, 3464, 3465, 3466, 3467, 3468 від 23.03.2021 року від 23 березня 2021 року, вчинені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212, офіс 413, ) грошових сум, які складають заборгованість по кредитними договорами № 001-15126-040913 від 04.09.2013 року по стягненню грошової суми у розмірі 28 089, 95 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 001-15126-020413 від 02.04.2013 року по стягненню грошової суми у розмірі 20 036, 48 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 003-15126-020413 від 02.04.2013 року по стягненню 59 213,55 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 008-15126-140513 від 14.05.2013 року по стягненню 24 615, 20 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 003-15126-160513 від 16.05.2013 року по стягненню 19 263,62 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 003-15126-051113 від 05.11.2013 року по стягненню 33 449, 18 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису; № 001-15126-051113 від 05.11.2013 року по стягненню 48 178, 19 грн., з яких 300 грн. складають витрати стягувача на вчинення виконавчого напису, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212, офіс 413, код ЄДРПОУ 40888017) на користьОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212, офіс 413, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.02.1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 448 (п`ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Петренко В. С.