ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5229/21 Справа № 171/2294/20 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач Виконавчий комітет Апостолівської міської ради,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Виконавчого комітету Апостолівської міської ради на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Хоруженко Н.В. у м. Апостолово Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 24 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року Виконавчий комітет Апостолівської міської ради, в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я відповідача перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах в Апостолівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Діти відповідача, за заявою батьків, з 02 червня 2017 року по 03 січня 2018 року, та з 02 квітня 2019 року по теперішній час перебувають в КЗ «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Фахівцями соціальної роботи регулярно здійснювалися соціальні інспектування, під час кожного інспектування, жодного члена сім`ї ніколи не було вдома, так як вони постійно працюють. Під час моніторингових інспектувань було виявлено, що житло-побутові умови незадовільні, оскільки повітря у приміщені затхле, продукти харчування наявні у невеликій кількості, приготованих страв взагалі не має, на подвір`ї безлад. У телефонному режимі було з`ясовано, що відповідач та матір дітей ОСОБА_6 проживають разом, а вдома їх часто не має, так як вони працюють. Зі слів відповідача було з`ясовано, що вони з матір`ю дітей ОСОБА_6 не проживають, бажання забрати дітей не виявляє.

На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_1 не створив належних умов для повернення дітей до дому. Постійні конфлікти між батьками негативно впливають на дітей. На засіданні опікунської ради при Виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 22 червня 2020 року було розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та вирішено, що опікунська рада при Виконавчому комітеті Апостолівської міської ради буде клопотати перед Виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

31 липня 2020 року Виконавчий комітет Апостолівської міської ради затвердив висновок опікунської ради при Виконавчому комітеті Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 . Всі вищевикладені факти свідчать про неналежне відповідачем своїх батьківських обов`язків, що несуть пряму загрозу життю та здоров`ю дітям.

Тому, на підставі вищевикладеного Виконавчий комітет Апостолівської міської ради просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути аліменти з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 1/2 частину з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до виповнення повноліття на користь особи, де буде виховуватись та утримуватись дитина та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 гривні.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позов відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимогпосилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом не було враховано, що відповідач всю свою увагу приділяє влаштуванню особистого життя з різними жінками й у такий спосіб нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

Також, Виконавчий комітет Апостолівської міської ради зазначає про те, що відповідач не заперечував проти того, що він не завжди має можливість забезпечувати дітей належним доглядом та вихованням.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що після ухвалення судом першої інстанції рішення суду, відповідач ОСОБА_1 06 квітня 2021 року звернувся з заявою до КЗ «Апостолівський центр соціально психологічної реабілітації дітей «Надія» про тимчасове влаштування дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до закладу, що свідчить про те, що відповідач не готовий брати на себе відповідальність за виховання своїх трьох дітей та будь яких звернень щодо повернення дітей зі сторони відповідача не було.

Виконавчий комітет Апостолівської міської ради зазначає про те, що згідно Актів обстеження житлово побутових умов відповідача після рішення суду від 24 березня 2021 року та 06 квітня 2021 року встановлено, що проживає ОСОБА_1 один, умови проживання незадовільні, оскільки в будинку холодно, брудно, присутній затхлий запах сирості, електричні розетки в аварійному стані, відкриті місця з електропроводами, вбиральня та туалет знаходяться на подвір`ї без даху та дверей, дитяча кімната не об лаштована, відсутні умови для дистанційного навчання дітей на період карантину.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6-8).

Згідно повідомлення КЗ «Апостолівський центр соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді» №173 від 19 червня 2020 року сім`я ОСОБА_7 , яка має трьох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах. На даний час малолітні діти знаходяться на вихованні в КЗ «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» за заявою батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , через виникнення складних життєвих обставин. Фахівцями соціальної роботи регулярно здійснювалися соціальні інспектування, сім`я почала налагоджувати своє життя, а саме, покращила житлово-побутові умови. Надалі, під час кожного інспектування, жодного члена сім`ї ніколи не було вдома, так як вони постійно працюють. Під час моніторингових інспектувань було виявлено, що житло-побутові умови задовільні зроблений ремонт в усіх кімнатах, дитяча кімната облаштована усім необхідним, але повітря у приміщені затхле, продукти харчування наявні у невеликій кількості, приготованих страв взагалі не має, на подвір`ї безлад. У телефонному режимі було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають разом, а вдома їх часто не має, так як вони працюють. Зі слів відповідача ОСОБА_1 було з`ясовано, що вони з ОСОБА_6 не проживають разом, бажання забрати дітей він не виявляє. На сьогоднішній день сім`я ОСОБА_8 не створили належних умов для повернення дітей до дому. Постійні конфлікти між батьками, спроби влаштувати особисте життя окремо один від одного, негативно впливають на дітей. У зв`язку з цим просять розглянути питання стосовно безвідповідального батьківства ОСОБА_1 та вирішити подальшу долю дітей (а.с.9).

Згідно листів КЗ «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» №50, 51, 52 від 18 червня 2020 року, в закладі неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають з 02 червня 2017 року по 03 січня 2018 року, з 02 квітня 2019 року по 02 січня 2020 року, з 03 січня 2020 року та по теперішній час. Батьки неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_6 : відвідували дітей 05 квітня 2019 року, 22 квітня 2019 року, 11 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 17 червня 2019 року, 14 липня 2019 року, 23 липня 2019 року, 04 серпня 2019 року, 17 серпня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року, 24 січня 2020 року, 10 березня 2020 року, 05 червня 2020 року (а.с. 10-12).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 07 травня 2020 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. Зі слів сусідів відомо, що ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю дітей ОСОБА_6 , яка позбавлена батьківських прав. По телефону ОСОБА_1 повідомив, що знаходиться на роботі, що не перебуває у стосунках з ОСОБА_6 , де вона проживає йому невідомо. На подвір`ї безлад, бігає відв`язаний пес (а.с.16).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 04 червня 2020 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 ,, під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. На подвір`ї безлад, бігає відв`язаний пес, який кидається та проявляє агресію. Подвір`я загороджене не повністю, лише передня частина. Зі слів працівників КЗ «АЦСПРД» Надія» батько дітей відвідує рідко (а.с. 15).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 18 червня 2020 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. По телефону ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_6 не проживає разом з ним (а.с.14).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 06 серпня 2020 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. Зі слів сусідів відомо, що більше місяця тому ОСОБА_1 проживав разом з невідомою жінкою з м.Покров, але нещодавно знову повернулася ОСОБА_6 , яка позбавлена батьківських прав та вигнала її. На цей день ОСОБА_6 та ОСОБА_1 знову проживають разом. ОСОБА_1 часто буває в стані алкогольного сп`яніння, не веде домашнє господарство, господарчі будівлі зруйновані, включно з вбиральнею. Батько дітей постійно знаходиться на роботі, а у вихідні проводить час разом із ОСОБА_6 , яка зловживає спиртні напої. Зі слів сусідів, коли діти знаходяться у сім`ї, батьки не займаються належним вихованням та доглядом, діти щоденно були голодні, так як мати не готувала їжу, але інколи купувала готові пельмені у магазині, дітей підгодовували небайдужі сусіди, допомагали одягом (а.с.13).

Відповідно до Акту обстеження №4 від 29 січня 2021 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_1 . Будинок складається з трьох кімнат та кухні, санвузол відсутній, будинок приєднано до електроенергії, мається пічне опалення, газопостачання відсутнє. Зі слів ОСОБА_1 за даною адресою окрім нього, ніхто не проживає (а.с. 45).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 10 лютого 2021 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. ОСОБА_1 працює в ПВФ «Агроцентр» щоденно, окрім вихідних. Візуально будинок пофарбовано, побілено, вікна утеплено захисною плівкою, на подвір`ї безлад, наявні будівлі в занедбаному стані. В помешканні пічне опалення, вбиральня на подвір`ї в зруйнованому стані (а.с. 56).

Відповідно до Акту про відсутність сім`ї від 16 лютого 2021 року складеного представниками ФСР КЗ «АЦССДМ» - Щудро Ю.О. та ОСОБА_9 , під час інспектування сім`ї ОСОБА_8 виявлено, що їх не має вдома. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 працює в ПВФ «Агроцентр» щоденно, окрім вихідних. Візуально, на подвір`ї безлад, є будівлі в занедбаному стані, будинок побілено та пофарбовано, вікна утеплено захисною плівкою. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 проживає один, не вживає алкоголь так як постійно знаходиться на роботі. У помешканні пічне опалення (а.с. 57).

Згідно заяви від 02 квітня 2019 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 просили прийняти їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до КЗ «АЦСПРД» Надія» у зв`язку з виникненням складних життєвих обставин (а.с. 58).

Відповідно до характеристики, виданої ТОВ «Прометей Джан», ОСОБА_1 , працює в даному товаристві на посаді різноробочого з 13 серпня 2019 року. За період роботи зарекомендував себе як грамотний та відповідальний співробітник, висококваліфікований спеціаліст. За період роботи ОСОБА_1 не має дисциплінарних стягнень, проявляє особисту ініціативу при виконанні своїх обов`язків, користується заслуженим авторитетом у колективі. ОСОБА_1 на роботі характеризується як відповідальна людина, цілеспрямований, працьовитий, комунікабельний (а.с.46).

Відповідно до витягу з протоколу засідання опікунської ради при Виконавчому комітеті Апостолівської міської ради №2 від 22.06.2020 року, опікунська рада Виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає за необхідне клопотати перед Виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.17-18).

Згідно висновку опікунської ради при Виконавчому комітеті Апостолівської міської ради №54 від 31 липня 2020 року, опікунська рада Виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає за необхідне клопотати перед Виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19-20).

Рішенням Виконавчого комітету Апостолівської міської ради №54 від 31 липня 2020 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 22 червня 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, навіть при доведеності тих обставин, що він не у повній мірі виконує обов`язки по вихованню своїх дітей, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, його поведінку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява

від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява

№ 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 20 січня 2020 року у справі № 654/1409/19.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, Виконавчим комітетом Апостолівської міської радине надано належних та допустимих доказів, в розумінні 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_1 , які були надані в суді першої інстанції, відповідач не завжди був вдома на момент відвідування будинку службою у справах дітей, але він у цей час був на роботі та не заперечував, що у зв`язку з позбавленням матері дітей батьківських прав та необхідністю йому працювати, відповідач не завжди мав можливість забезпечити дітей належним доглядом, вихованням, але саме у зв`язку з відсутністю такої можливості склав заяву про влаштування дітей до закладу реабілітаційного центру.

На думку колегія суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, відповідно до положень ст. 166 СК України, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість матеріали справи не містять доказів винних дій відповідача та його ставлення до своїх обов`язків, як батька дітей.

При цьому, колегія суддів враховує бажання відповідача зберегти родинні зв`язки з дітьми, небажання передавати дітей на виховання у прийомну сім`ю. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про її інтерес до дітей, емоційний контакт з його боку до дітей, бажання відповідача проживати з дітьми та намагання облаштувати умови для проживання дітей саме з ним, а не у прийомній родині.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що позивачем Виконавчим комітетом Апостолівської міської радине надано жодних належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що могло б бути підставою для позбавлення останнього батьківських прав, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанціїне було враховано, що відповідач всю свою увагу приділяє влаштуванню особистого життя з різними жінками й у такий спосіб нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, оскільки, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, навіть при доведеності тих обставин, що він не у повній мірі виконує обов`язки по вихованню своїх дітей, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, його поведінку.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач не заперечував проти того, що він не завжди має можливість забезпечувати дітей належним доглядом та вихованням, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, які б безумовно свідчили про злісне ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків, позивачем не надано.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, згідно листів КЗ «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» №50, 51, 52 від 18 червня 2020 року в закладі з 02 червня 2017 року 03 січня 2018 року, з 02 квітня 2019 року по теперішній час перебувають діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Батьки вихованців відвідували дітей: 05 квітня 2019 року, 22 квітня 2019 року, 11 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 17 червня 2019 року, 14 липня 2019 року, 23 липня 2019 року, 04 серпня 2019 року, 17 серпня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року, 24 січня 2020 року, 10 березня 2020 року, 05 червня 2020 року (а.с.10-12).

Відповідно до характеристики, виданої ТОВ «Прометей Джан», ОСОБА_1 працює в даному товаристві на посаді різноробочого з 13 серпня 2019 року. За період роботи зарекомендував себе як грамотний та відповідальний співробітник, висококваліфікований спеціаліст. За період роботи ОСОБА_1 не має дисциплінарних стягнень, проявляє особисту ініціативу при виконанні своїх обов`язків, користується заслуженим авторитетом у колективі. ОСОБА_1 на роботі характеризується як відповідальна людина, цілеспрямований, працьовитий, комунікабельний (а.с.46).

Наведене підтверджує пояснення відповідача про те, що він намагається покращити житлові умови дітей та змінити їх на краще, що свідчить про прагнення останнього виправити свою поведінку у кращу сторону та надає суду можливість оцінити таку поведінку, як бажання виправитись та належно виховувати своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що після ухвалення судом першої інстанції рішення суду, відповідач ОСОБА_1 06 квітня 2021 року звернувся з заявою до КЗ «Апостолівський центр соціально психологічної реабілітації дітей «Надія» про тимчасове влаштування дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до закладу, що свідчить про те, що відповідач не готовий брати на себе відповідальність за виховання своїх трьох дітей та будь яких звернень щодо повернення дітей зі сторони відповідача не було не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечував, що у зв`язку з позбавленням матері дітей батьківських прав та необхідністю йому працювати, відповідач не завжди мав можливість забезпечити дітей належним доглядом, вихованням, тому у зв`язку з відсутністю такої можливості склав заяву про влаштування дітей до закладу реабілітаційного центру. Однак, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не свідчать про ухилення відповідача ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей:ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, які б безумовно свідчили про злісне ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що згідно Актів обстеження житлово побутових умов відповідача після рішення суду від 24 березня 2021 року та 06 квітня 2021 року встановлено, що проживає ОСОБА_1 один, умови проживання незадовільні, оскільки в будинку холодно, брудно, присутній затхлий запах сирості, електричні розетки в аварійному стані, відкриті місця з електропроводами, вбиральня та туалет знаходяться на подвір`ї без даху та дверей, дитяча кімната не об лаштована, відсутні умови для дистанційного навчання дітей на період карантину, оскільки встановлені судом обставини, хоча і не спростовують в цілому недостатньо сумлінного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до його дітей, проте в сукупності суттєво знижують ступінь його вини та свідчать про відсутність байдужості до долі дітей та дають суду підстави вважати настання позитивних змін у його ставленні до дітей.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржив рішення суду про позбавлення батьківських прав і цей факт свідчить про його інтерес до дитини.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути змінено та доповнено його резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Покласти на Виконавчий комітет Апостолівської міської радиконтроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_1 » Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, а оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Апостолівської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року - змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Покласти на Виконавчий комітет Апостолівської міської радиконтроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_1 ».

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дітей.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: