Провадження №: 2/755/6925/21
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

"20" вересня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 25.08.2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, яка була передана у провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з заявленими вимогами позивач просить суд: 1. Стягнути з приватного виконавця Клітченко О.А. на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 1 001,00 грн, утримані як основна винагорода приватного виконавця та 400,00 грн утримані на проведення виконавчих дій; 2. Стягнути з «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 10 003,00 грн утриманої суми боргу; 4. Судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За замістом позовної заяви убачається, що предметом спору є повернення коштів, що були стягнені за виконавчим написом нотаріуса.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За змістом ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. перебувало виконавче провадження № 59952644 з примусового виконання виконавчого напису № 1449, виданого 02.08.2019 приватним нотаріусом Газматовою А.А., боржником у якому був ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ «Вердикт Капітал». 28.04.2021 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як убачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів, позивач, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Даних про місцезнаходження майна позивача матеріали справи не містять.

Місцезнаходженням відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до позовної заяви, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є наступна адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-б, що відноситься до адміністративної території Шевченківського району м. Києва.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» Клітченко О.А., відповідач по справі, зареєстрованою по м. Києву не значиться.

Законом не передбачено іншого порядку подання позовів, як і не встановлено особливостей подання позовів до приватних виконавців, арбітражних керуючих, чи інших осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність.

Оскільки місцем виконання виконавчого напису не є місцезнаходження офісу приватного виконавця, а жоден з відповідачів не має ані місцезнаходження, ані зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування у Дніпровському районі м. Києва, а також враховуючи. Що виконавче провадження закінчено, враховуючи предмет та підстави позову, позовна заява ОСОБА_1 територіально не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва як за правилами ст. 27 ЦПК України, так і за правилами ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що позбавляє Дніпровський районний суд м. Києва права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила загальної підсудності.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи та враховуючи, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса не є місцезнаходження офісу приватного виконавця та беручи до уваги місцезнаходження відповідача-1 і відсутність відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача-2, суддя доходить висновку про наявність визначених законом підстав для передачі вказаної цивільної справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача-1 ТОВ «Вердикт Капітал».

Керуючись ст. ст. 4, 27, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - передати за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: