Провадження №2-о/523/403/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

за участю представника заявника адвоката - Безбабної А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )

про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) звернулась із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернулась із заявою встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві вона посилається на наступні обставини. Так, ОСОБА_1 стверджує, що вона спільно проживала з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так вони з 2014 року проживали спільно, вели спільне домашнє господарство. У зв`язку з тим, що померла ОСОБА_4 була інвалідом першої групи, хворіла та потребувала постійного догляду, заявниця на протязі шести років була невідлучною від неї, забезпечувала їй належний догляд, проживала з нею у її квартирі АДРЕСА_1 до дня її смерті та повністю займалася організацією її похорон за власний рахунок. Даний факт підтверджується Актом про проживання, завірений та підписаний свідками та головою правління ЖБК «Іллічівський-15».

Єдина родичка, яка залишилася у померлої ОСОБА_4 її племінниця ОСОБА_2 , яка є громадянкою Латвії і наразі проживає за межами України.

Вже майже більше десяти років ОСОБА_2 не приїжджала до своєї померлої тітки ОСОБА_4 і не була присутня на похоронах.

За час свого життя ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року, яке набрало законної сили 07.03.2017 року.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій Ірини Володимирівни із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій Іриною Володимирівною, 03 грудня 2020 року було заведено спадкову справу № 101/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Однак при вивченні спадкової справи, встановлено, заявницею не були надані ані документи, підтверджуючі родинний зв`язок з померлою ОСОБА_4 , ані документи підтверджуючі наявність підстав для закликання її до спадкоємства.

На підставі викладеного, заявниця просить встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014р. до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Безбабна А.О. підтримала заявлені вимоги у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) направила до суду лист з р. Латвія, згідно якого вона не заперечувала проти задоволення заяви, а також просила справу розглянути у її відсутність.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №5656 зареєстрований 06.06.2020р. Одеським міським відділом ДРАЦС.

За час свого життя ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року, яке набрало законної сили 07.03.2017 року.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій Іриною Володимирівною, 03 грудня 2020 року було заведено спадкову справу № 101/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась ОСОБА_1 , що підтверджується заявою від 03 грудня 2020р..

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014р. до часу відкриття спадщини.

Вищевказаний факт підтверджується актом про проживання, завірений та підписаний свідками та головою правління ЖБК «Іллічівський-15» від 10.08.2021р., поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були надані в судовому засіданні.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_4 за час життя 03.06.1991р. був зроблений заповіт на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) у заповіті ОСОБА_7 , яким вона заповіла квартиру АДРЕСА_1 , що був посвідчений Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою у реєстрі за №2-1959.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) було відомо про смерть ОСОБА_4 , проте вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

На підставі викладеного, суд вважає, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) пропустила строк для прийняття спадщини.

В той же час, час ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України учетверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014р. до часу відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

2.Встановити факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 ) проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014р. до часу відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя: В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 29.09.2021