Справа №591/4315/21
Провадження № 2-з/591/197/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Грабара С.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, Виконавчий комітет Сумської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інеко», про визнання незаконними дій, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом і просить суд:

1) визнати незаконними дії ОСОБА_3 у здійсненні реконструкції квартири АДРЕСА_1 шляхом переобладнання її у дворівневу за рахунок самовільного присвоєння приміщень загального користування (горища);

2) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію та саму державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 111,7 кв.м, житловою площею 77,6 кв.м після реконструкції;

3) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05 лютого 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 101, скасувавши запис про право власності № 40424746 від 05 лютого 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

4) зобов`язати ОСОБА_3 відновити за свій рахунок частину приміщення загального користування (горища), розміщеного над квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29 вересня 2021 року у підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонити відповідачу ОСОБА_4 здійснювати будь-які будівельні роботи у вказаній квартирі та у горищному приміщенні, що знаходиться над квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 до вирішення справи по суті.

Заява мотивована тим, що у відповідачки ОСОБА_3 були відсутні дозвільні документи на здійснення будівельних робіт, які проводилися в квартирі АДРЕСА_1 по перебудові даху будинку та приєднання частини горища до квартири, тому конструкція, яка збудована над дахом є небезпечною та може рухнути в любий момент, особливо якщо відповідач і надалі буде проводити ще якісь реконструкції горища. Оскільки приватним нотаріусом були внесені неправдиві відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну площі квартири та квартира зі збільшеною площею була продана ОСОБА_4 і він, як офіційний власник квартири, може офіційно продати її або здійснювати в ній інші реконструкції.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви про забезпечення позову та просила задовольнити її у повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Думал О.С. заперечила проти вимог заяви про забезпечення позову та просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність відповідачу майна на праві власності.

З позовної заяви вбачається, що позичка звернулася до суду з вимогами немайнового характеру про визнання незаконними дій, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії.

Разом з тим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, ураховуючи, що предметом позову у даній справі є вимоги немайнового характеру, тому не підлягає задоволенню вимога позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Крім того, на думку суду, обраний позивачкою вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру може обмежити право відповідача на володіння і користування належним йому майном.

Водночас, суд приймає до уваги обставини того, що між сторонами дійсно виник спір, а також ураховуючи пояснення позивача про те, що у випадку відчуження відповідачем належної йому квартири це призведе до ускладнення можливого рішення суду у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Разом з тим, з огляду на характер спірних правовідносин, суд вважає, що достатнім заходом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України буде саме заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірної квартири, оскільки вказаний вид забезпечення позову відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Також, на думку суду, такий вид забезпечення позову не порушуватиме права та інтереси інших осіб, а також не обмежить права відповідача щодо володіння і користування належним йому нерухомим майном.

Що стосується вимог заяви про забезпечення позову в частині заборони відповідачу здійснювати будь-які будівельні роботи в квартирі та у горищному приміщенні, то суд вважає, що позивачкою не доведено факт продовження відповідачем здійснення таких робіт.

Доводи позивача про те, що відповідачем 16 червня 2021 року зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації суд не приймає до уваги, оскільки згідно вказаної декларації будівельні роботи закінчено 16 червня 2021 року, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була проведена державна реєстрація змін об`єкта нерухомого майна (а.с. 196-198, 201-203).

Доказів на підтвердження обставин того, що після пред`явлення позивачем позову до суду відповідач продовжує будівельні роботи у належній йому квартирі позивачем суду не надано, а матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки позов необхідно забезпечити шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню із дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки та обчислюється із наступного дня після її прийняття.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, адреса: м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 8 А, .

Третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, адреса: м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 8а, каб. 11, .

Третя особа: Виконавчий комітет Сумської міської ради, адреса: м. Суми, площа Незалежності, буд. 2, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інеко», адреса: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 165, буд. 57, .

Примірник ухвали направити позивачу до відома та Зарічному відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (м. Суми, просп. Курський, буд. 6) для виконання.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова