Ухвала

27 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 235/4593/19

провадження № 61-15185ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про поворот виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Донецький облавтодор») звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, яким: визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - АТ «ДАК «Автомобільні дороги України») від 03 червня 2019 року № 73-вк і наказ ДП «Донецький облавтодор» від 04 червня 2019 року № 17-вк про звільнення ОСОБА_1 з 04 червня 2019 року з посади заступника директора з ремонтів та утримання автомобільних доріг у зв`язку з ліквідацією посади згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України; поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді у ДП «Донецький облавтодор»; стягнуто з ДП «Донецький облавтодор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 червня 2019 року по день ухвалення рішення суду - в розмірі 225 697,92 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі 56 424,48 грн та поновлення на роботі. Вказане рішення суду було скасоване постановою Донецького апеляційного суду від 19 березня 2020 року, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 19 березня 2020 року. На виконання рішення суду згідно з платіжним дорученням від 11 грудня 2019 року № 1805 з підприємства було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі 56 424,48 грн.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року в задоволенні заяви ДП «Донецький облавтодор» відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу ДП «Донецький облавтодор» залишено без задоволення, а ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року - без змін.

10 вересня 2021 року ДП «Донецький облавтодор» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і вирішити його заяву по суті.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 29 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 29 частини першої статті 353 ЦПК України, і така ухвала відсутня в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, а також в переліку ухвал суду апеляційної інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Таке тлумачення частини першої статті 389 ЦПК України узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), про те, що пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України звужує перелік об`єктів касаційного оскарження порівняно з переліком об`єктів оскарження апеляційного. Тому не всі ухвали суду першої інстанції, які можна оскаржити окремо від рішення суду в апеляційному порядку, можна оскаржити окремо від рішення суду і в касаційному порядку. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим поширення пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України на всі постанови апеляційного суду, прийняті за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції, що підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, але не можуть бути оскаржені в касаційному порядку. У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала про відсутність підстав для відступу від наведених висновків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ДП «Донецький облавтодор» про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко