Справа №751/6749/21
Провадження №4-с/751/30/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігів скаргу з ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту та заборон всього належного їй майна в рамках виконавчого провадження №44239900.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представником останньої було подано клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Представник стягувача АТ «Альфа-Банк» подав клопотання про розгляд скарги без його участі.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги, відсутність доказів на підтвердження поважності причини неявки представника суб`єкта оскарження, а також не обов`язкову участь у судовому розгляді даної скарги його учасників, суд доходить висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувала справа №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі №2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп. та про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_2 в розмірі 200 429 376 грн. 04 коп.

20.05.2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі та видано у справі виконавчі листи №751/1195/14. 04.08.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. було відкрито виконавче провадження №44239808 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 751/1195/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_2 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп. В даному провадженні боржником був саме ОСОБА_2 .

В ході виконання державним виконавцем було накладено арешти на рухоме, нерухоме майно та на кошти боржника на банківських рахунках. 12.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з приводу не виявлення протягом року транспортних засобів боржника, що оголошені в розшук.

На день розгляду скарги, виконавчий документ № 6-297/13, виданий Новозаводським районним судом Чернігівської області від 04.03.2013, за яким солідарним боржником є ОСОБА_2 , на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не перебуває.

20.08.2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано такими, що не підлягають виконанню усі виконавчі листи видані Новозаводським районним судом м. Чернігова у справі №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі № 2885-9/655/13 по справі № 2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_2 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп.

В подальшому, скаржниця звернулась із заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту, однак листом їй було відмовлено, мотивуючи відсутністю підстав для припинення чинності арешту майна боржника згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі - Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Частиною другою статті 50 Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п.2 частини першої статті 47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №817/928/17, викладеного у постанові від 27.03.2020 року, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Суд звертає увагу на те, що статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з приписами статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що має місце бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у невинесенні постанови про скасування арешту майна боржника.

Відтак, вирішуючи питання щодо способу поновлення прав боржника, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця, у спосіб та в порядку, які встановлені ЗУ «Про виконавче провадження», скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №44239900, що накладений постановою про арешт майна від 27.10.2017 року.

Згідно до абзацу 2 п.2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до п. 2 розділу IV Положення виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст.9 Закону Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

В ст.9 Закону, зазначено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.13,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати арешти та заборони всього належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майна, накладеного державними виконавцями в рамках виконавчого провадження № 44239900 з примусового виконання виконавчого листа № 751/1195/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 (вісімдесят чотири мільйони дев`ятсот шістдесят тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пеню за договором поруки з ОСОБА_2 в розмірі 200 429 376 (двісті мільйонів чотириста двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят шість) грн. 04 коп.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виключити ОСОБА_1 з Реєстру боржників з виконання виконавчого листа №751/1195/14.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя В.Г.Павлов