П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Еліна Володимирівна, ОСОБА_2 про стягнення грошових сум, набутих без достатньої правової підстави, визнання недійсним договору іпотеки, визнання частково недійсним договору факторингу, визнання частково недійсним договору відступлення вимоги за договором іпотеки, виключення записів з реєстру іпотеки та заборони, та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати такими, що не підлягають виконанню повністю обидва виконавчі документи № 2-12176/11, боржниками в яких значаться окремо: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видані Шевченківським районним судом міста Києва 09 січня 2015 року на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» суми боргу за кредитним договором № 0 в розмірі 166 982,32 швейцарських франків та судового збору в розмірі 3 219 грн.

Заява обґрунтована тим, що Шевченківським районним судом міста Києва 09 січня 2015 року було видано два виконавчі документи № 2-12176/11 на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму боргу за кредитним договором в розмірі 166 982,32 швейцарських франків та судовий збір у розмірі 3 219 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року, описки у вступній частині якої виправлено ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2015 року, виправлено помилки, допущені при оформленні двох виконавчих листів № 2-12176/11 на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року, де дату набрання рішенням законної сили зазначено «30.09.2013» замість «29.05.2014», строк пред`явлення виконавчого листа до виконання замість «29.05.2015» зазначено «30.09.2014». Після набрання законної сили ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року, з урахуванням виправлених описок, обидва виконавчі листи продовжують перебувати у стягувача ТОВ «Кей-Колект», та він продовжує намагатися пред`явити їх до примусового виконання, що суперечить закону. Обидва виконавчі листи № 2-12176/11, видані Шевченківським районним судом міста Києва 09 січня 2015 року на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року, було видано судом помилково, через наявність в їх текстах неправильних дат набрання рішенням законної сили та строку пред`явлення їх до примусового виконання, тому вони підлягають визнанню судом такими, що не підлягають виконанню повністю. Стягувач за ними не позбавлений можливості повернути до суду помилково видані ним виконавчі листи та отримати взамін правильні, однак, цього не робить, змушуючи таким чином звертатись ОСОБА_1 до суду із даною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 рокузаяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що районним судом встановлено те, що виконавчі документи, щодо яких ставиться питання про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, видані 09 січня 2015 року. Однак, встановивши таку обставину, районний суд не звернув ніякої уваги на чинне на той час законодавство та наслідки виправлень виконавчих листів судом. Чинним на час видачі виконавчих листів (09 січня 2015 року) законодавством, наслідком виправлення судом описок у виконавчому листі є видача нового виконавчого листа, після повернення стягувачем первісного або в порядку видачі дублікату виконавчого листа у разі втрати. Таке правило випливало із обов`язку суду видати правильний виконавчий лист, що цілком логічно, адже в протилежному випадку буде порушене право на це, у наслідку лише помилки, допущеної при його видачі, а ухвала суду про виправлення описок у виконавчому листі за законом того часу не підлягала до примусового виконання. Оскільки, обов`язок суду по видачі правильного виконавчого листа у даній справі не дотриманий, за загальним правилом, не суперечить законодавству в даний час видача правильного виконавчого листа у справі. Адже, у протилежному разі буде порушеним право стягувача за ним на отримання правильних виконавчих документів за рішенням суду, що набрало законної сили. Протилежний висновок районного суду є явно помилковим ще й тому, що наслідки ухвали про виправлення помилок у виконавчих листах встановлено законом у редакції, чинній на час її постановлення, а не на даний час, правила якого істотно відрізняються, із причин чого ця ухвала від 08 жовтня 2015 року не належить до невід`ємних частин виконавчих листів.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що виконавчі листи видані помилково.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., ОСОБА_2 про стягнення грошових сум набутих без достатньої правової підстави, визнання недійсним договору іпотеки, визнання частково недійсним договору факторингу, визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, виключення записів з реєстру іпотеки та заборони відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166982,32 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 14 лютого 2012 року становить 1 462 220 грн. 61 коп. та судовий збір в розмірі 3 219 грн., а всього 1 465 439 грн. 61 коп.

На примусове виконання судового рішення Шевченківським районним судом міста Києва 09 січня 2015 року видано виконавчі листи, де зазначено: строк набрання рішенням законної сили - 29 травня 2014 року, строк пред`явлення для виконання - 29 травня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року виправлено помилки, допущені при оформленні виконавчих листів № 2-12176/11 від 09 січня 2015 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 17 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження № 49047410 за виконавчим листом № 2-12176/11 від 09 січня 2015 року відносно боржника ОСОБА_1 .

Повідомленням державного виконавця ВДВС Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 04 грудня 2018 року повернуто виконавчий лист № 2-12176/11 від 09 січня 2015 року відносно боржника ОСОБА_1 , у зв`язку із скасуванням ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва № 2-12176/11 від 10 червня 2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 29 грудня 2015 року повернуто виконавчий лист № 2-12176/11 від 09 січня 2015 року відносно боржника ОСОБА_2 стягувачу на підставі п. 2) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просить визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони містили описки, і ці описки були виправлені судом.

Разом з тим, у порядку ст. 431, 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні.

За таких обставин, описка у виконавчому листі не є підставою для визнання його таким, що виданий помилково і не підлягає виконанню.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2013 року відноситься до категорії рішень, які підлягають примусовому виконанню на підставі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин, висновки суду про відсутність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводами апеляційної скарги не спростовані, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.