ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5862/21 Справа № 216/5278/20 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Кислиця І.В.
сторони справи:
позивач- ОСОБА_1

відповідач-Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача,Військової частини НОМЕР_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2021 року, ухваленого суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення.

Позовна заява мотивована тим, що позивач полковник запасу, з 01.08.1993 по 30.04.2020 проходив військову службу у Збройних Силах України, календарна вислуга становить 26 років 8 місяців 2 дні, пільгова 7 місяців 10 днів, загальна 27 років 5 місяців 12 днів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №142 від 07.05.2019 позивач прийняв справи та посаду командира військової частини НОМЕР_1 . Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Відповідно до витягу з протоколу №24 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2020 позивача зараховано на квартирний облік при військовій частині в загальну чергу з 27.11.2003 та в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла з 17.02.2015; відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2001 від 23.08.2019 позивача зараховано на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 в загальну чергу з 27.11.2003 та в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла з 17.02.2015 як учасника бойових дій із складом сім`ї одна особа: ОСОБА_1

14 квітня 2020 року позивача було звільнено відповідно до п.п. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас (під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили менше 18 місяців з дати продовження дії карантину, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Позивач має статус учасника бойових дій.

Відповідно до витягу з протоколу №33 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 06 липня 2020 року, позивача знято з обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання постійного житла та виключено зі списків військовослужбовців, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 06 липня 2020 року.

Позивач вважає вищевказане рішення незаконним, він як військовослужбовець, має вислугу на військовій службі 20 років і більше, та має право на жиле приміщення для постійного проживання або за його бажанням на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення, що визначено ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та як такий, що зарахований на квартирний облік до 01.01.2005.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення задоволені.

Визнано незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №33 від 06 липня 2020 року, в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнано незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про затвердження протококу засідання житлової комісії частини №33» №1775 від 06.07.2020 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язано уповноважений орган військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в загальну чергу з 27.11.2003 та в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла з 13.02.2015 як учасника бойових дій зі складом сім`ї одна особа.

Відповідач, Військова частина № НОМЕР_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що позивач не дотримався вимог нормативно-правових актів при визначені предметної юрисдикції при подачі позовної заяви в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, відповідач посилається на наказ Міністерства Оборони України за №380 від 31.07.2018 та вказує на те, що військовослужбовці та члени їх сімей, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що мають відповідати вимогам житлового законодавства, однак особи, звільнені в запас або відставку та члени їх сімей не підпадають під дію цього наказу.

Також, скаржник зазначає, що зазначеним наказом визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведення інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються за їх бажанням на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району на території обслуговування яких знаходиться розформована військова частина, та користуються правом першочергового одержання жилого приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідача, Позивач ОСОБА_1 , просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просив апеляційний розгляд провести за його відсутності.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідача Котенко В.А., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у скарзі підстав, просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01 серпня 1993 року по 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом із послужного списку (а.с.10-19).

07 травня 2019 року полковник ОСОБА_1 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , що встановлено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 07.05.2019 № 142 (а.с.9).

Відповідно до витягу з протоколу №24 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2019 позивача зараховано на квартирний облік при військовій частині в загальну чергу з 27.11.2003 та в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла з 17.02.2015; відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2001 від 23.08.2019 позивача зараховано на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 в загальну чергу з 27.11.2003 та в пільгову чергу з правом першочергового отримання житла з 17.02.2015 як учасника бойових дій із складом сім`ї одна особа: ОСОБА_1 (а.с.20-21).

30 квітня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби відповідно до п.п. «к» п. 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили менше 18 місяців з дати продовження дії карантину, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), з 30 квітня 2020 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області.

Вислуга років у Збройних Силах України становить: 26 років 8 місяців 2 дні, пільгова 7 місяців 10 днів, загальна 27 років 5 місяців 12 днів, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 30.04.2020 №144 (а.с.8).

Згідно протоколу №33 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 06 липня 2020 року та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.07.2020 №1775, у відповідності до пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 40 Житлового кодексу Української РСР та на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року №144 про виключення полковника ОСОБА_1 зі списків військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_1 знято з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання постійного житла та виключено зі списків військовослужбовців, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 03 липня 2020 року зі складом сім`ї одна особа: ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби як військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та який вислужив менше 18 місяців з дати продовження дії карантину, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду

Позивач був звільнений з військової служби при наявності вислуги у Збройних Силах України: 27 років 5 місяців 12 днів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі наведених у рішенні норм Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, виходив з того, що ці норми передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю в нього календарної вислуги понад 20 років.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись з доводами військової частини НОМЕР_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до абз.1 п.2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно ж з п.2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 п. 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що позивача звільнено з військової служби як військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, що він звільнений з військової служби при наявності календарної вислуги у Збройних Силах України: 26 років 8 місяців 2 дні, що його було зараховано в загальну чергу на квартирний облік з 27 листопада 2003 року, на пільгову чергу з 17 лютого 2015 року.

Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю в нього календарної вислуги 26 років 8 місяців та 2 дні, тобто більше 20 років.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зняття позивача ОСОБА_1 з квартирного обліку було неправомірним, у зв`язку з чим наявні всі підстави для задоволення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у поряду, визначеному законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2021 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі.
Позивач при подачі позову до суду у вересні 2020 року був звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2102 грн., отже 0,4 від цієї суми становить 840,80 грн.
Оскільки позивачем заявлялося три вимоги немайнового, то він не будучи звільненим від сплати судового збору повинен був сплатити судовий збір за подачу позову в розмірі 2522,40 грн. (840,80 грн. х 3).
Відповідно п.п.6 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями), судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню відстрочений судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 3783,60 грн. (2522,40 грн. х 1,5%).
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2021 року залишити без змін.
Стягнути з відповідача Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 3783,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: