РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/19929/19

Номер провадження 2/495/1032/2021

30 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуюча: суддя- Анісісмова Н.Д.

при секретарі- Красовській А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся 03.12.2019 року звернувся до Маліновського районного суду міста Одеса з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та стягнення судового збору в розмірі 1000 (тисячі) грн. 00 коп. Ухвалою Одеського Апеляційного суду від 09.07.2020 року справа за вищевказаним позовом була направлена на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В. від 08.06. 2021 року була задоволена заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді та справа № 495/19929/19 було передано для подальшого розподілу в порядку встановленому ч.3 ст. 14 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06. 2021 року справа передана на розгляд судді Анісімової Н.Д.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що19 беререзня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Сaddy» н/з НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Одеси, порушуючи пункт 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - Правил дорожнього руху) допустив зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа «Schmitz SCF 24G» р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Києва. Після зіткнення із автопоїздом автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , в некерованому стані відкинуло праворуч на свою смугу руху і він зіткнувся із попутними автомобілями «Chevrolet Lachetti» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та «Renault Trafic», р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 .

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Сідловий тягач «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 належав на праві власності ОСОБА_1 на момент ДТП.

Позивач зазначив, що 11 жовтня 2016 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована у ПАТ «СК «КРАЇНА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/4993606).

Позивач зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року по справі № 761/9704/17, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в межах кримінального провадження № 0000179 від 19 березня 2017 року, накладено арешт на сідловий тягач «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричіп «Schmitz SCF 24G» р/н НОМЕР_3 , який був вилучений 19 березня 2017 року в ході проведення огляду місця події, з поміщенням зазначеного автомобіля на територію спеціального закритого майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Польова, 62.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Київській області майора поліції Галая В.В. від 19 березня 2017 автопоїзд визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

04.05.2017 року було подано клопотання про скасування арешту сідлового тягача «Scania T114», яке було накладено Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2017 року по справі № 761/9701/17 в рамках кримінального провадження № 0000179, та передачу його на відповідальне зберігання.

18 липня 2017 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва Трубніковим А. В було частково задоволено клопотання адвоката Федорончука І.В. про скасування арешту майна.

18 серпня 2017 року адвокатом Федорончуком І.В. було подано клопотання про організацію належної передачі майна на відповідальне зберігання власнику майна відповідно до ухвали про скасування арешту майна щодо сідлового тягача «Scania T114», але виникли проблеми із поверненням даного транспортного засобу та автопоїзду в цілому, та навіть була зареєстрована кримінальна справа від 26.12.2017 року № 0000179, щодо неповернення напівпричіпу «Schmitz SCF 24G», р/н НОМЕР_3 на підставі того, що працівниками майданчика тимчасового утримання транспортних засобів не виконується ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва Щебуняєвої Л.Л. від 07.12.2017 року про зобов`язання слідчого повернути вищезгаданий напівпричіп. Ці відомості підтверджуються відповіддю слідчого управління НП ГУНП в Київській області від 01.02.2018 року № 179кн/109/24/21-18, наданою на запит адвоката Лупашка Д.А. від 31.01.2018 року № 31.01.18 року.

Після того як було повернуто транспортний засіб SCANIA T114, 15 лютого 2018 року було укладено договір № 327/18 про проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося 19.03.2017 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 , який має вищу автотехнічну освіту, кваліфіковане свідоцтво оцінювача МФ № 3518 від 02 квітня 2005 року, видане Фондом державного майна України та «Інститутом експертизи та управління власністю» за напрямом 1.3 «Оцінки колісних транспортних засобів», свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів № 3209 від 17 липня 2005 року, про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 156-ПК від 07 вересня 2016 року, стаж роботи за вказаним напрямом з 2005 року.

О 14 год. 30 хвилин 22 лютого 2018 року проводився огляд транспортного засобу особисто експертом-оцінювачем ОСОБА_6 , у світлий час доби, за адресою: АДРЕСА_1 .

До ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» () експертом-оцінювачем було направлене рекомендоване повідомлення про час та дату експертного огляду транспортного засобу SCANIA T114, пошкодженого внаслідок ДТП 19.03.20217 р., яке було вручено ПАТ «СК «КРАЇНА» 19.02.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач вважає, що отримання вищевказаного повідомлення про огляд колісного транспортного засобу відповідачем протягом року після факту дорожньо-транспортної пригоди, свідчить про його можливість пересвідчитись що ця подія є страховим випадком в межах всіх строків визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в тому числі із дотриманням річного строку відповідно до ст. 37 цього Закону.

27 липня 2018 року було складено експертний звіт № 327/18 про оцінку колісного транспортного засобу SCANIA T114, в якому зазначено, що сповіщений належним чином відповідач не був присутній, а у Висновку якого вказується, що:

-Ринкова вартість колісного транспортного засобу SCANIA T114, р/н НОМЕР_2 , станом на момент ДТП, яке сталося 19.03.2017 року, визначається рівною 294 760 (Двісті дев`яносто чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень.

-Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу SCANIA T114, р/н НОМЕР_2 , станом на дату оцінки (дату огляду) 22.02.2018 року, визначається рівною 1 398 361 (один мільйон триста дев`яносто вісім тисяч триста шістдесят одна) гривень 52 копійок.

-Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу SCANIA T114, р/н НОМЕР_2 , визначається рівною 294 760 (Двісті дев`яносто чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень.

Проте, відповідач відмовляється здійснити виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, тож позивач скористався своїм правом звернення до суду.

Представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи позову і дали суду пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Представник відповідач - ОСОБА_9 позов не визнав в судовому засіданні зазначив, що на момент отримання повідомлення про ДТП власник транспортного засобу змінився

Також відповідач зазначив, що ним направлялись листи на адресу позивача про надання майнової вимоги, які повернулись без вручення. Крім того,представник відповідача посилається на те, що твердження представників позивача, що ОСОБА_10 займав посаду дирекції не відповідає дійсності, але надає докази про те, що О.В. Наконечний приступив до виконання обов`язків Голови Правління ПАТ «СК «КРАЇНА»,згідно наказу ПАТ « СК «Країна» його робоче місце знаходиться в місті Києві і він ніяким чином не міг вести перемовини з позивачем в місті Одеса.

Крім того, відповідачем надано копію договору оренди транспортних засобів № 1-03/08-2017 укладеного між ТОВ «РЕНФІН» та ТОВ «ТК «БЛАСКО» від 03.08.2017 року відповідного до якого оформлений Акт приймання-передачі транспортних засобів № 24 від 27.03.2018 року, та повідомлення, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню з наступних підстав:

Схожі правовідносини досліджувались Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеної у Постанові від 24 липня 2019 року номер справи 499/149/16-ц провадження № 61-11435св18 у якому було вирішено питання щодо страхового відшкодування на користь особи в повному обсязі.

Верховний суд зазначив, що незважаючи на пропуск строку подання заяви про виплату страхового відшкодування, страхова компанія не була позбавлена можливості переконатись, що подія є страховим випадком, тож фактично не має права відмовити у виплаті страхового відшкодування. Зволікання із зверненням з заявою про виплату страхового відшкодування в даній справі обумовлено тим, що вирок по кримінальній справі було отримано особою через три роки після факту дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні було встановлено ,що кримінальне провадження № 0000179 за фактом ДТП яке відбулося 19 березня 2017 року о 10 годині, на 27 км. Автодороги «Київ-Одеса», поблизу селища Глеваха Васильківського району Київської області, було закрито постановою, погодженою прокурором прокуратури Київської області 31.01.2019 р., яка на адресу позивача не надсилалась, а була отримана ним 04.04.2019 р. на підставі адвокатського запиту.

Кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із смертю обвинуваченого, тобто з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається із наданих позивачем доказів 18.07.2017 року, 31.01.2018 року, 18.07.2018 року, 08.08.2018 року, 09.08.2018 року, 11.02.2019 року, 18.02.2019 року, 27.02.2019 року були направлені адвокатські запити з проханням надати наступну інформацію в рамках кримінального провадження № 0000179 від 19 березня 2017 року: на якій стадії знаходиться кримінальне провадження? Які процесуальні рішення прийняті по вказаному кримінальному провадженню? Якщо вказане кримінальне провадження закрите, надати належним чином завірену постанову для звернення в Страхову, тобто вживались активні дії з отримання документів, які слугуватимуть підставою для виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За положеннями ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вказаним Законом передбачено порядок виплати страхового відшкодування.

Так, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст. 35.1 Закону).

Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (ст. 35.3 Закону).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст. 36.2 Закону).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення (ст. 36.2 Закону).

Відповідно до ст. 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, зазначені норми Закону не встановлюють обов`язкової (імперативної) підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з поданням потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування після встановлених цим Законом строків, та не забороняють у такому випадку Страховику здійснити проведення страхових виплат.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 19 роз`яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «СК «КРАЇНА» було запрошено для проведення 22.02.2018 р. огляду пошкодженого транспортного засобу після ДТП (яке мало місце 19.03.2017 р.), що проводився в межах річного строку після події, тож не подання відповідачу окремої заяви про виплату страхового відшкодування не впливає на право Страховика переконатись що подія є страховим випадком.

Крім цього слід зазначити, що Позивач отримав копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000179 тільки 04.04.2019 р.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльність щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 999 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" від 07.03.96 р. № 85/96-ВР страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону № 1961 після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, але не пізніше як через 90 днів із дати одержання заяви про страхове відшкодування (п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач був обізнаний про наявність дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.03.2017 р. о 10 годині, на 27 км. Автодороги «Київ-Одеса», поблизу селища Глеваха Васильківського району Київської області за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Сaddy» н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортних засобів «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа «Schmitz SCF 24G» р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , «Chevrolet Lachetti» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та «Renault Trafic», р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 .

Обставинами справи підтверджено, що відповідач не був позбавлений можливості дізнатись про факт ДТП та з`ясувати, чи є страхова подія страховим випадком.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Проте, основним обґрунтуванням відмови у здійснення страхової виплати представник відповідача вказує неподання заяви про страхове відшкодування протягом одного року, посилаючись на положення п. 31.7.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідачем надано копію договору оренди транспортних засобів № 1-03/08-2017 укладеного між ТОВ «РЕНФІН» та ТОВ «ТК «БЛАСКО» від 03.08.2017 року відповідного до якого оформлений Акт приймання-передачі транспортних засобів № 24 від 27.03.2018 року, та повідомлення, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 .

Суд відхиляє зазначені доводи відповідача, так як ДТП відбулось 19.03.2017 року, та на момент ДТП, власником вантажного сідлового тягача «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , являвся ОСОБА_1 .

До того ж, власником транспортного засобу - позивачем - не ставиться питання про неправомірне заволодіння сідловин тягачем «Scania T114», що зазнав пошкодження під час ДТП, а під час оформлення ДТП співробітниками органів Національної поліції України не зафіксовано факт керування транспортним засобом особою, яка не має або не перед`явила для цього документи.

Крім того, суд звертає увагу на те,що в матеріалах справи є наявна відповідь Начальника управління врегулювання страхових випадків ПАТ « СК Країна» ОСОБА_11 від 02.08. 2018 року ( а.с. 115) згідно до якого ПАТ Страхова компанія « Країна» розглянула повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи за вх. 12549/7 від 20.06. 2017 року за фактом заподіяння шкоди життю та здоров`ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди,що сталося 119.03. 2017 року та надані документи, з чого вбачається що ПАТ « Страхова Компанія «Країна» була повідомлена у передбачений законом річний термін про подію ДТП яке мало місце з застрахованим транспортним засобом на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4993606 від 11.10. 2016 року і повинна сплатити передбачене договором страхове відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 202, 526, 626, 627,628, 638, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 353, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» (, яка знаходиться за адресою: 04176, м. Київ, вулиця Електриків, будинок 29-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) страхове відшкодування в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» (, яка знаходиться за адресою: 04176, м. Київ, вулиця Електриків, будинок 29-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати в повному обсязі, а саме: витрати на оплату судового збору в сумі 1000 грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Д.Анісімова