Справа № 324/1425/21
Провадження № 2/324/628/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_2 є його батьком. Батько з матір`ю не проживають разом з 2018 року, шлюб між ними розірвано. З часу коли батьки перестали жити разом, позивач весь час проживав та проживає разом з матір`ю. До виповнення йому вісімнадцяти років батько за виконавчим листом сплачував аліменти на його утримання, однак після виповнення повноліття сплата аліментів припинилася. З 14 вересня 2020 року позивач навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного на денному відділенні, термін навчання з 14 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. По буднях та у навчальний час позивач проживає у м.Мелітополь за місцем навчання. На вихідні та канікули він приїжджає до матері, яка його забезпечує всім необхідним: продуктами харчування, одягом, тощо. Навчання у коледжі вимагає витрат, які полягають в оплаті навчання за укладеним з навчальним закладом договором, купівлі підручників та канцелярських товарів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання в гуртожитку тощо. Добровільно відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча в змозі це робити, так як має стабільний заробіток. Мати по мірі своїх можливостей надає кошти на утримання позивача, але цих коштів недостатньо для повноцінного забезпечення його життєдіяльності. Позивач самостійно працювати не має можливості, так як навчається на денній формі навчання. У зв`язку із зазначеним позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти щомісячно по одній чверті зі всіх видів заробітку відповідача на період навчання позивача в учбовому закладі, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Про місце, дату і час розгляду справи учасники справи були повідомлені належним чином.

При цьому позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу, свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позов до нього ОСОБА_2 він визнає частково, бажає виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на місяць на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що він на постіній основі працює начальником відділу обліку сировини та давальницької продукції ПРАТ «Пологівський ОЕЗ», розлучений, інших дітей, крім позивача, не має. Просив справу розглянути без його участі та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є батьком позивача у справі ОСОБА_1 .

З копії довідки навчального закладу №192 від 22 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 є студентом контрактної форми навчання першого курсу Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного і навчається на денному відділенні, факультет енергетики і комп`ютерних технологій. Стипендію не отримує. Термін навчання з 14 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

З копії договору №4-КН про надання платної освітньої послуги, укладеного між Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного та ОСОБА_3 , судом встановлено, що ОСОБА_4 за період навчання ОСОБА_1 у навчальному закладі з 2020 року по 2024 рік повинна сплатити 55800 грн., з яких оплата за 2020-2021 навчальний рік 13950 грн., за 2021-2022 навчальний рік 13950 грн., за 2022-2023 навчальний рік 13950 грн., за 2023-2024 навчальний рік 13950 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, а саме: 1) що позивач у справі потребує матеріальної допомоги на період навчання, так як навчається за денною формою в учбовому закладі в іншому місті за контрактом, несе витрати на навчання, харчування, проїзд до навчального закладу, проживання у гуртожитку за місцем навчання, купівлю канцелярських товарів, підручників тощо; 2) що відповідач має постійне місце роботи і отримує систематичний заробіток, інших дітей, крім позивача у справі, не має, іншої сім`ї після розлучення з матір`ю позивача не створив, відомостей про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я або має на своєму утриманні непрацездатних членів родини, суду не надано, хоча в ухвалі про відкриття провадження у справі суд пропонував відповідачу надати суду довідку про склад сім`ї, довідку про доходи, інші докази, якими він буде обґрунтовувати свою позицію у справі. Постановляючи рішення, суд також виходить з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, доводи позивача не спростовано, вважає за необхідне на підставі ст.183 СК України визначити їх розмір у частці заробітку (доходу) відповідача, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею 23 років за умови, що вона продовжуватиме навчання.

На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої.

Проаналізувавши добуті докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 25 серпня 2021 року, аліментів на утримання позивача по одній чверті зі всіх доходів відповідача на місяць.

Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при поданні позову до суду, а відповідач пільг зі сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» не має.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.180-183, 191, 198-201 СК України, ст.ст.11, 12, 13, 19, 76-83, 133, 141, 206, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , який працює начальником відділу сировини та давальницької продукції в ПрАТ «Пологівський ОЕЗ», зареєстрованого у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , аліменти по 1/4 (одній чверті) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2021 року, до закінчення ОСОБА_1 навчання у Таврійському державному агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного, тобто по 30 червня 2024 року включно, або до припинення навчання у зазначеному навчальному закладі, але не довше, ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Кацаренко І. О.