Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2700/21
Провадження №: 2/332/1428/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
ВСТАНОВИВ:
Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності в заочному порядку, позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.03.2019 року між молодшим сержантом ОСОБА_2 та начальником Навчального центру Національної гвардії України, в особі полковника ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження військової служби, строком на три роки(а.с.4).
На підставі наказу командувача Національної гвардії України від 27.12.2019 року № 238 о/с відповідача було переведено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 НГ України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №15 від 23.01.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_2 зараховано в списки особової складу частини на всі види забезпечення(а.с.5).
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України відносно відповідача проводилось службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України про підсумки службового розслідування від 05.05.2020 р. № 377 молодшого сержанта ОСОБА_2 визнано винним у грубому порушенні військової дисципліни та накладено дисциплінарне стягнення ( а.с. 7-8).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.05.21 року № 17 о/с молодшого сержанта ОСОБА_4 на підставі підпункту «д» пункт частини 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військо служби за контрактом(а.с.9).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 06.05.2020 року № 92 оголошено про направлення молодшого сержанта ОСОБА_5 для проходження строкової військової служби( а.с.10).
У встановленому порядку відповідачем вказані накази не оскаржено .
Наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 02.07.2020 року № 137 Відповідач був виключений зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення (а.с. 11).
Відповідно до ч.2 ст. 24 ЗУ «Про військовій обов`язок і військову службу фактично останнім днем проходження військової служби ОСОБА_2 вважається день його відрахування зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ, тобто 02.07.2020 року.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.
Кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, інших військових формувань, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа і громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.
Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ч.1 статті 91 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців , членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу четвертого частини третьої статті 20 Закону України "Про Національну гвардію України", норми забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України військовою формою одягу, спеціальним одягом, взуттям та спорядженням, а також іншими предметами речового майна визначаються Міністерством внутрішніх справ України.
Механізм організації та порядку речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в військових частинах НГУ визначено Інструкцією організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час особливий період, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475.
Відповідно до ст. 2 розділу І Інструкції з речового забезпечення:
«речове майно - це предмети обмундирування, взуття, білизни, постільних речей, спорядження, спеціального, концертного та постового одягу, нагрудні знаки і знаки розрізнення, санітарно-господарське, культурно-просвітницьке та спортивне майно, верхолазне спорядження, спеціальне спорядження для службових собак, технічні засоби речової служби та запасні частини до них, інструмент та матеріали для пошиття, ремонту га хімічного чищення речового майна, намети, брезенти, декоративні тканини і килимові вироби, музичні інструменти для штатних військових оркестрів, прапори, папір, канцтовари, бланки та книги обліку і звітності, мило та мийні засоби»;
«строк експлуатації (носіння) предметів речового майна - час, установлений нормами забезпечення речовим майном, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації».
Відповідно до ст. 8 розділу І Інструкції з речового забезпечення:
«Строк експлуатації (носіння) предметів повсякденної форми одягу військовослужбовців установлюється залежно від групи забезпечення речовим майном (першої чи другої), до якої віднесено військову частину, де проходить військову службу військовослужбовець».
«До першої групи забезпечення речовим майном належать:
з`єднання, військові частини, навчальні військові частини (центри), бази, установи, підрозділи територіальних управлінь Національної гвардії України».
Відповідно до ст. 9 розділу І Інструкції з речового забезпечення:
«Строк експлуатації (носіння) предметів, які входять до складу бойового єдиного комплекту, установлюється залежно від категорії військовослужбовців».
«До 1 категорії належать військовослужбовці (за винятком військовослужбовців строкової служби) з`єднань, військових частин, навчальних військових частин (центрів), баз, установ, підрозділів територіальних управлінь, курсанти вищих військових навчальних закладів Національної гвардії України».
Відповідно до ст. З розділу III Інструкції з речового забезпечення:
«Бойовий єдиний комплект - комплект предметів польового обмундирування, взуття, спорядження та засобів індивідуального захисту для екіпірування військовослужбовців».
«Майном бойового єдиного комплекту забезпечуються всі категорії військовослужбовців, резервісти та особи, призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори».
Відповідно до ст. 8 розділу III Інструкції з речового забезпечення:
«Речове майно військовослужбовцям видається на майбутній строк служби».
«Видача предметів речового майна достроково (до закінчення визначених нормами забезпечення строків експлуатації (носіння)) забороняється, за винятком безкоштовної заміни предметів речового майна в разі втрати чи нівечення військовослужбовцями та військовозобов`язаними при виконанні службових обов`язків чи внаслідок стихійного лиха, а також у разі виявлення їх прихованих дефектів. Строки експлуатації (носіння) виданих на заміну предметів речового майна обчислюються з дня видачі».
Відповідно до ст. 18 розділу III Інструкції з речового забезпечення:
«У разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна».
Керуючись вищезазначеними нормами в/ч НОМЕР_1 НГУ належним чином здійснювала речове забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 під час проходження ним військової служби за контрактом. Військовослужбовець отримував належне йому речове майно згідно норм належності та враховуючи строки експлуатації такого майна.
Керуючись ст. 18 розділу III Інструкції про речове забезпечення, а також враховуючи факт звільнення Відповідача, у військової частини НОМЕР_1 НГУ виникла необхідність утримати з останнього кошти за речове майно, яке було отримане ним під час проходження військової служби та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися.
Строки експлуатації майна зазначені у Нормі № 4 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Національної Гвардії України (бойовий єдиний комплект (БЄК)).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про матеріальну відповідальні військовослужбовців та прирівняних до них осіб, за шкоду заподіяну державі», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони .
Відповідно до ст. З Закону про матеріальну відповідальність, підставою притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішеннями, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби, службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди;протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою ; вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 12 Закону про матеріальну відповідальність, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку .
Відповідач в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував.
Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
ОСОБА_2 , умисно своїми діями, а саме неналежним ставленням до виконання службового обов`язку, вчинив правопорушення спрямоване проти встановленого порядку проходження військової служби, порушив умови контракту про проходження військової служби , що призвело до дострокового звільнення з військової служби за контрактом, внаслідок чого державі, в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, було завдано шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 НГУ в інтересах якої діє Начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати розмірі 2270 грн. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 27.09.2021 року.
Суддя: Р.В. Сінєльнік