Справа № 185/439/21
Провадження № 2/185/1387/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у сумі 38 452, 06 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_2 12 січня 2015 року на підставі кредитного договору № 9401 видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 6 500 грн., який згодом було збільшено до 10 774,73 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», і відповідно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.01.2021 року становить 38 452, 06 грн., з яких: 10 774,73 грн. заборгованість за кредитом; 22 289, 97 грн. заборгованість по процентам; 0 грн. заборгованість за комісією; 5 387,36 грн. - штрафні санкції.

Відповідач надала до суду відзив в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву відповідач зазначила, що 09.09.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 10.09.2019 року останньою вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 29 565, 51 грн. За даним виконавчим написом з її пенсії проводилися відрахування. Не погодившись з виконавчим написом вона звернулась до Павлоградського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову та позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже на час звернення до суду позивача з даним позовом, має місце стягнення за даним кредитним договором на підставі виконавчого напису. Крім того, вважає, що позивач навмисно ввів її в оману не надавши їй в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Позивачем не дотримано строк позовної давності та не наведено обґрунтування на підставі належних документів, що має місце безспірна заборгованість, що в результаті порушило її цивільні права та інтереси. Просила застосувати строк позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.

Суд вислухав відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_2 12.01.2015 укладено кредитний договір № 9401, на підставі якого останній видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 6 500, 00 грн.

Проте, матеріали справи містять лише Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). (а.с. 6-10)

19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», і відповідно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». (а.с. 34-36)

Згідно письмового повідомлення, що міститься у матеріалах справи, позивачем повідомлено відповідача про наявність заборгованості в розмірі 27 816,24 грн. станом на 19.07.2019 року (а.с. 11)

Відповідно виписки з рахунку ОСОБА_2 станом на 04.01.2021 року розмір її заборгованості за кредитним договором № 9401 від 15.01.2015 року складає 38 452, 06 грн. 10774,73 грн. заборгованість за кредитом; 22289, 97 грн. заборгованість по процентам; 0 грн. заборгованість за комісією; 5387,36 грн. - штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку правовідносинам що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні - повинні бути виключно належними та допустимими.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України того, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» виконав умови зобов`язання в частині надання відповідачу кредиту, позивачем суду не надано.

Суд не може прийняти до уваги виписку з рахунку відповідача, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, дана виписка не містить підтвердження руху коштів по Кредитному договору № 401 від 12.01.2015 року із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, і, до того ж, не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банком та відповідачем.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Також, позивачем не надано суду доказів того, яка заборгованість існувала перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача на час припинення шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

З розрахунку заборгованості наданого позивачем за указаним кредитним договором, не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів і штрафу) та проведення відповідних розрахунків, умовам договору, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_2 . Таким чином, суду не надані будь-які докази, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за кредитним договором, яку суд мав би можливість перевірити і встановити внесення коштів на погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, нарахованих санкцій за прострочення або неналежне виконання зобов`язань.

Щодо позиції відповідача про необхідність застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 07 листопада 2018 року (справа № 372/1036/15-ц), виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, з огляду на позицію відповідачки, яка позовні вимоги не визнала, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а саме: надання відповідачу кредиту, наявність заборгованості відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та сум загальної заборгованості за Кредитним договором № 9401 від 12.01.2015 року з деталізацією розрахунку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у зв`язку з їх не обґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач:Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Суддя С. Г. Юдіна