Справа № 466/5456/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Лелик О.М.,

справа № 466/5456/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в :

17.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є співвласницею квартири АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 31.01.2002. У квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , колишня невістка позивачки, однак остання не є власником квартири, не проживає у ній, не отримує кореспонденцію, не оплачує житлово-комунальні послуги, то за таких обставин звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач не скористалася правом подання відзиву на позовну заяву.

Треті особи не подали письмових пояснень щодо позову.

Ухвалою від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, визнати колишню невістку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.

Відповідач у судове засідання 24.09.2021 не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують /арк.спр.27, 29/.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 31.01.2002 та витягом про реєстрацію права власності на майно від 23.02.2009 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2008 /арк.спр.7,9,10,11/.

Як вбачається з акту ОСББ «Хмельницького 273» від 07.06.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 /арк.спр.14/.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Власник відповідно до положень ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2).

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71,72 ЖК України застосуванню не підлягають.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

А отже, в період з дати складання акту 07.06.2021 по дату подання позову - 17.06.2021 року не становить передбаченого законом строку, за умови відсутності протягом якого, член сім`ї колишнього власника втрачає право на користування житлом. А тому немає правових підстав для задоволення позову щодо визнання особи тако, що втратила прво користування житлом.

Разом з тим, порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтею 7 якого передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється (серед іншого) на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи те, що правовим наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття такої з реєстрації місця проживання, відтак позов в частині зняття з реєстрації теж не може бути судом задоволений.

У відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 29.09.2021.

Суддя П. С. Невойт