Справа № 932/1103/21
Провадження № 2/932/254/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направив засобами поштового зв`язку до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 08 лютого 2021 року.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Позивач у своїй позовній заяві посилався на те, що 27 січня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідач не виконав, що мало наслідком виникнення заборгованості, розмір якої станом на 13 грудня 2020 року становить 33 910,39 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 24 840,11 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими в порядку ст. 625 ЦК України, у розмірі 9 070,28 грн. Позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту за договором № б/н від 27 січня 2011 року у сумі 24 840,11 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Відповідачеві ОСОБА_1 у встановленому порядку було направлено копію позову з додатками та ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, будь-яких заяв, чи клопотань відповідачем не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту у розмірі 5 000 грн. на платіжну карту, розмір якого згодом було змінено, про що свідчить його особистий підпис. Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого станом на 13 грудня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 33 910,39 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі положень ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 24 840,11 грн. за договором № б/н від 27 січня 2011 року.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 2 270 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», складає 27 110,11 грн. (24 840,11 грн. + 2 270 грн. = 27 110,11 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, п. 2 ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість по простроченому тілу кредиту за договором № б/н від 27 січня 2011 року у розмірі 24 840 (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок) грн. 11 коп., та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн., а всього 27 110 (двадцять сім тисяч сто десять) грн. 11 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Т.О.Кудрявцева