Ухвала

Іменем України

22 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 2-3390/2010

провадження № 61-15099ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Климова Костянтина Валерійовича на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Юніко Фінанс») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») у справі № 2-3390/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на його правонаступника - ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2011 року у справі № 2-3390-2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було змінено рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2010 року в частині задоволених позовних вимог, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») прострочену заборгованість та пеню за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0 в розмірі 22 476,65 доларів США. 08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» і Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло права вимоги за кредитами, зокрема й за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . За результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 30 липня 2020 року № UА-ЕА-2020-07-13-000006- b, між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги від 16 вересня 2020 року № 2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 475, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», а ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_2 , та договорами поруки від 04 липня 2008 року № 215466, № 215465, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 березня 2021 року про виправлення описки, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року, заяву ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» задоволено. Замінено стягувача - АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» з примусового виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2010 року № 2-3390-2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні новий кредитор не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. 16 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2305/К/1, згідно з яким до ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» перейшли права вимоги, зокрема за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_2 , та договорами поруки від 04 липня 2008 року № 215466 та № 215465, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно. ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» сплатило на користь ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 5 110 000 грн. Тому наявні підстави для заміни стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

07 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Климов К. В. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким залишити без розгляду заяву ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

Касаційна скарга мотивована тим, що звернувшись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» не надало доказів надсилання такої заяви з додатками іншим учасникам справи, зокрема ОСОБА_1 , внаслідок чого остання була позбавлена права на інформацію про подану ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» до суду заяву. У зв`язку з наведеним було порушено засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом. У зв`язку із зазначеним заява ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» підлягала залишенню без розгляду. Крім того, у справі відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження за відповідним судовим рішенням і про стан його виконання на час звернення до суду.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0 в розмірі 22 476,65 доларів США. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2011 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2011 року залишено без змін.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло права вимоги за кредитами.

16 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2305/К/1, згідно з яким до ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» перейшли права вимоги, зокрема за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_2 , та договорами поруки від 04 липня 2008 року № 215466 та № 215465, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно.

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16 вересня 2020 року № 2305/К/1 та актом приймання передачі прав вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є боржниками за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0.

Право вимоги отримано на підставі протоколу електронного аукціону від 30 липня 2020 року № UА-ЕА-2020-07-13-000006- b, переможцем якого став покупець - ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», сума, яка підлягає сплаті переможцем, складає 5 110 000 грн.

ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» сплатило на користь ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 5 110 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26 серпня 2020 року № 104.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 16 вересня 2020 року № 2305/К/1, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за кредитними договорами, зокрема й за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_2 , та договорами поруки від 04 липня 2008 року № 215466 та № 215465, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» не надало доказів надсилання заяви про заміну сторони виконавчого провадження з додатками іншим учасникам справи, зокрема ОСОБА_1 , у зв`язку з чим така заява підлягала залишенню без розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З аналізу наведених норм вбачається, що заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, не погіршує становище боржника і не зачіпає його інтересів, та здійснюється без згоди боржника. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2018 року у справі № 910/6553/17.

Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції та брала участь в судовому засіданні апеляційного суду через свого представника, тобто мала змогу повною мірою реалізувати надані їй процесуальні права.

Що стосується посилання заявника в касаційній скарзі на те, що у справі відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження за відповідним судовим рішенням і про стан його виконання на час звернення до суду, то воно також є неспроможним, так як наведені обставини не впливають на можливість/неможливість вирішення судом питання про заміну стягувача його правонаступником. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні правонаступником у зв`язку з його реорганізацією на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Климова К. В. про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Климова Костянтина Валерійовича на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко