ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 вересня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2540/20

Головуючий у першій інстанції - Домашенко Ю. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1354/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

сторони: позивач - Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушко І.М. в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року (місце ухвалення - м. Мена, дата складання повного тексту - 26.07.2021) у справі за позовом Заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушка І.М. (який підтримувала Козелецька окружна прокуратура Чернігівської області) в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної виливом водних біоресурсів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушка І.М. в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної виловом водних біоресурсів. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 23.06.2017 відповідачі на Київському водосховищі в районі с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області проводили незаконний вилов риби забороненими для любительського та спортивного рибальства знаряддями лову - сітками з жилки в кількості 16 шт., чим порушили ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 85 КУпАП. В подальшому постановами Козелецького районного суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який було сплачено, відносно ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Позивач посилається, що наявність протиправної поведінки, вина відповідачів, факт заподіяння шкоди тваринному світу та причинно- наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями відповідачів встановлена. Шкода, завдана навколишньому природному середовищу в сумі 29 597 грн відповідачами в добровільному порядку не сплачена, а тому у позові позивач просить стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь держави 29 597 грн на відшкодування шкоди, заподіяної виловом водних біоресурсів, шляхом їх перерахування одержувачам: 30 % від суми, що становить 8879,1 грн до спеціального фонду Державного бюджету України; 20 % від суми, що становить 5919,4 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 50 % від суми, що становить 14 798, 5 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області. Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь прокуратури Чернігівської області 2102 грн у рахунок повернення сплаченого судового збору при поданні позову.

Рішенням Козелецького районного суду від 22.07.2021 позов Заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушка І.М. (який підтримувала Козелецька окружна прокуратура Чернігівської області) в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної виловом водних біоресурсів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь держави 29 597 грн шкоди, заподіяної виловом водних біоресурсів, шляхом їх перерахування одержувачам: 30% від суми, що становить 8879,10 грн до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 5919,40 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 50 % від суми, що становить 14798,50 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області на рахунок UA0025623, , отримувач УК у Козел.р-ні/отг смт.Десна/24062100.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Чернігівської обласної прокуратури 2102 грн судового збору.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог у рішенні суд першої інстанції послався на доведеність обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, та не відшкодування завданої шкоди у добровільному порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 22.07.2021, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції є незаконне та необґрунтоване, оскільки він не був притягнутий до адміністративної відповідальності та не визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення.

Посилається, що позивач звернувся до суду з позовом у строк, понад три роки, з моменту коли вчинено подію, пропустив трирічний строк для звернення до суду з позовом, про що зазначалось в суді першої інстанції, та є підставою для відмови у задоволенні позову.

У порушення норм процесуального права заявник зазначає, що відкриваючи провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання, проте позивач у позові просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В ході розгляду справи за клопотанням прокурора було викликано та допитано свідка, покази якого зазначені в судовому рішенні, таким чином такий доказ не може бути належним та допустимим, оскільки отриманий з порушенням норм процесуального права. Крім того, звертає увагу суду, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 23.06.2017, був присутній один свідок - головний держінспектор управління оперативного реагування, тобто зацікавлена особа, що не може бути допустимим доказом, при цьому бланк певної форми передбачає участь двох свідків.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення від 23.06.2017 № № 000217, 000218, о 03.30 год. 23.06.2017 ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2 на Київському водосховищі в районі с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області проводили незаконний вилов риби забороненими для любительського та спортивного рибальства знаряддями лову - сітками в кількості 16 шт., чим порушили ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 85 КУпАП. При цьому виловили риби цінних видів: плоскирки - 488 шт., плітки - 51 шт., судака - 9 шт., щуки - 1 шт., окуня - 8 шт., краснопірки - 11 шт., карася - 11 шт., чехоні - 4 шт., синця - 25 шт., загальною вагою 191 кг., чим завдали збитки рибному господарству України на суму 29 597 грн (а.с. 9, 12)

Згідно розрахунку збитків до протоколу № 000217 від 23.06.2017 стосовно ОСОБА_2 водному господарству України внаслідок незаконних дій завдано шкоду у розмірі 29597 грн (а.с. 18).

Постановою Козелецького районного суду від 23.08.2017 у справі № 734/2454/17 провадження стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито, а матеріали справи направлені прокурору Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України (а.с. 15-16).

Постановою Козелецького районного суду від 11.09.2019 ОСОБА_1 (справа № 734/3118/19) визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн з конфіскацією незаконно добутих водних живих ресурсів.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.09.2019 (справа №734/3117/19) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрите, у зв`язку із наявністю не скасованої постанови про закриття провадження у справі по тому самому факту, щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, відповідачами добровільно завдана шкода не відшкодована, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду щодо задоволення позову та стягнення шкоди з відповідачів на користь позивача не спростовують враховуючи наступне.

Статтею 13 Конституції України, статтями 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски та інші) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Відповідно до вимог статей 27, 34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктів тваринного світу зобов`язані використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угрупувань.

У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, як здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» від 24 липня 2013 року № 541.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Пункт 6.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, передбачає, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення відповідачами вимог законодавства про охорону тваринного світу та заподіяння збитків тваринному світу України в результаті незаконного вилову риби, та стягнув з відповідачів в солідарному порядку суму заявлену до відшкодування.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 о 3.30 год. 23.06.2017 на Київському водосховищі в районі с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області разом проводили вилов риби власними сітками з жилки в кількості 16 шт. При цьому виловили риби: плоскирки - 488 шт., плітки - 51 шт., судака - 9 шт., щуки - 1 шт., окуня - 8 шт., краснопірки - 11 шт., карася - 11 шт., чехоні - 4 шт., синця - 25 шт. З розрахунку збитків до протоколу № 000217 від 23.06.2017 стосовно ОСОБА_2 водному господарству України внаслідок незаконних дій завдано шкоду у розмірі 29597 грн (16 592 грн за незаконний вилов 488 шт. плоскирки, 4 335 грн за незаконний вилов 51 шт. плітки, 4 590 грн за незаконний вилов 9 шт. судака, 340 грн за незаконний вилов 1 шт. щуки,136 грн за незаконний вилов 8 шт. окуня, 748 грн за незаконний вилов 11 шт. краснопірки, 187 грн за незаконний вилов 11 шт. карася, 2125 грн за незаконний вилов 25 шт. синця, 544 грн за незаконний вилов 4 шт. чехоні).

З врахуванням викладеного вище, своїми діями відповідачі спричинивши шкоду незаконним виловом риби, матеріальну шкоду на суму 29 597 грн, що підтверджено матеріалами справи, тому стягненню підлягає вся сума солідарно з обох відповідачів.

На підставі встановлених обставин справи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не був притягнутий до адміністративної відповідальності та не визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки як вже зазначалось, згідно п. 6.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, передбачено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства.

Щодо посилання апелянта у скарзі на те, що позивач звернувся до суду з позовом у строк, понад три роки, з моменту коли вчинено подію, таким чином позивач пропустив трирічний строк для звернення до суду з позовом, про що зазначалось в суді першої інстанції, та є підставою для відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вважає зазначити наступне.

За приписами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Вбачається, що постановою слідчого Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 23.08.2019 кримінальне провадження № 0000637 від 31.08.2017 за фактом вилову 23.06.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Київському водосховищі поблизу с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області риби забороненим знаряддям лову закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Цією ж постановою прийнято рішення про направлення до суду матеріалів справи про притягнення зазначених осіб до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Матеріали даної цивільної справи не містять відомостей про оскарження ОСОБА_2 вказаної вище постанови, позов подано до суду 08.09.2020, тобто в межах трирічного строку, який слід рахувати з моменту, коли стало відомо про особу, винну у вчиненні правопорушення.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і посилання на порушенням судом норм процесуального права, а саме те, що позивач просив у позові проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання, та в ході розгляду справи за клопотанням прокурора було викликано та допитано свідка, покази якого зазначені в судовому рішенні, таким чином такий доказ не може бути належним та допустимим, оскільки такі порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

Вчинення цих процесуальних дій не призвело до неправильного вирішення справи або до порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання апелянта на те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 23.06.2017, був присутній один свідок, зацікавлена особа, що не може бути допустимим доказом, при цьому бланк певної форми передбачає участь двох свідків.

Відповідно до п.п. 2.8 п. 2 Наказу Міністерства аграрної політики України від 09.04.2003 № 101 «Про затвердження Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення», протокол підписується особою, яка його склала, порушником і свідками, якщо вони є.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення передбачає обов`язковість підпису двох чи більше свідків, якщо вони є.

За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Водночас, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув солідарно з відповідачів на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість солідарного стягнення судового збору.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

В порушення наведеної норми процесуального права суд першої інстанції стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в солідарному порядку.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, є диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Таким чином, з врахуванням викладеного вище, рішення суду в цій частині підлягає зміні, шляхом стягнення судового збору з кожного з відповідачів у рівних частках, тобто по 1051 з кожного.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (рахунок UA0006008, МФО 820172 Державна казначейська служба України м. Київ, одержувач - Чернігівська обласна прокуратура, ) по 1051 грн судового збору з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2021.

Головуючий Судді :