21.09.2021 Справа № 363/3975/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Ланської І.Є., представника позивача Шумського О.І., представника відповідача АТ «ПУМБ» Дмитренко Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: ОСОБА_2 та управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про право власності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: ОСОБА_2 та управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про право власності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила визнати проти правним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2016 року, індексний номер: 29608215, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку: цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, площа 0,1285 га, кадастровий номер: :03:2830152, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», а також скасувати запис про право власності № 14514150 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений 10.05.2016 року на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2016 року, індексний номер: 29608215 та зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича вилучити його з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2016 року, індексний номер: 29607789, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 208,3 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок - черепашник, цегла, літ. «А», сарай - літ «В», гараж - літ. «Д», сарай - літ. «Є», баня - літ. «Ж», сарай - літ. «З», огорожа - «1-5», вимощення «V-VI», яма вигрібна «ІV» за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», а також скасувати запис про право власності № 14513829 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений 10.05.2016 року на підставі рішення приватного Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2016 року, індексний номер: 29607789 та зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича вилучити його з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», було укладено кредитний договір № 6875578, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 400 000 доларів США. В забезпечення виконання Позичальником умов Кредитного договору 12.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 6876120, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироником О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7105. У відповідності до умов п. 1.2.1 Договору іпотеки предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 208, 3 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок - черепашник, цегла, літ. «А», сарай - літ «В», гараж - літ. «Д», сарай - літ. «Є», баня - літ. «Ж», сарай - літ. «З», огорожа - «1-5», вимощення «V-VI», яма вигрібна «ІV». Також предметом іпотеки є земельна ділянка: цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, площа 0,1285 га, кадастровий номер: :03:2830152. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до п. 1.1 Договору іпотеки іпотекою забезпечується виконання всіх зобов`язань громадянина України ОСОБА_2 перед Іпотекодержателем, що випливають з кредитного договору № 6875578 від 12.09.2008 року. 21.07.2016 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 63997576 від 21.07.2016 року позивач дізналася, що 10.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. було зареєстровано право власності на земельну ділянку (номер про право власності 14514150) за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 29608215 від 16.05.2021 року. Крім того, 10.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. було зареєстровано право власності на житловий будинок (номер запису про право власності 14513829) за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29607789 від 16.05.2016 року. Позивач вважає, що реєстрація права власності за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» відбулось незаконно, з порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, порушенням вимог ст.ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки сторони погодили, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання виключно на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому ст. 37 Закон України «Про іпотеку». Позивач також зазначає, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. Однак, такий договір між позивачем та відповідачем не укладався, а відтак, позивач згоди на відчуження спірної квартири не надавав. Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення Іпотекодавця на вибуття майна з його володіння, а тому іпотечний договір не є документом, на підставі якого можливо проводити реєстрацію права власності на нерухоме майно. За наявності вказаних вище обставин, державний реєстратор зобов`язаний був відмовити Банку у здійсненні реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, у зв`язку із чим рішення про державну реєстрацію є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.7.1. Договору іпотеки Іпотекодавцю не було надіслано вимоги про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання. Однак, жодної вимоги від Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» Іпотекодавець не отримувала. На думку позивача, вказані обставини свідчать про ігнорування Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та недотримання вимог чинного законодавства, а також вимог Договору іпотеки, які регулюють порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Зважаючи на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29608215 від 16.05.2016 року підлягає скасуванню, а запис про право власності № 14514150 - вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім того і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29607789 від 16.05.2016 року підлягає скасуванню, а запис про право власності № 14513829 - вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також позивач зазначає, що Банком не були надані докази, які підтверджують факт наявності заборгованості та взагалі підстави для реєстрації права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» були відсутні, як і була відсутня належна оцінка СОД для подальшої реєстрації права власності на предмет іпотеки в порядку вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року провадження у зазначеній справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), оскільки спір, що виник між сторонами, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

02.10.2017 року ухвалою Апеляційного суду Київської області ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2017 року скасовано та справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

19.10.2017 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали цивільної справи № 363/3975/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: ОСОБА_2 та управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про право власності та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України (у редакції чинній на час надходження справи до Вишгородського районного суду Київської області) протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу було передано для нового розгляду судді Баличевій М.Б.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.10.2017 року вищевказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.10.2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній цивільній справі та витребувано із Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 363/3975/16-ц.

Постановою Верховного суду від 13.02.2019 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02.10.2017 року про передачу цивільної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шумський О..І. в судовому засіданні уточнену позовну заяву повністю підтримав та просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - Дмитренко Ю.І. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в письмовому відзиві на позовну заяву. Раніше подавала до суду письмовий відзив на позовну заяву.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником був ПАТ «ПУМБ» та правонаступником станом на день розгляду справи є АТ «ПУМБ» , укладено кредитний договір № 6875578.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 12 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», укладено іпотечний договір № 6876120, за умовами якого позивачка передала в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.ст. 546, 572, 575 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Однак, ОСОБА_2 борг та відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 6875578 від 12.09.2008 року у встановлені кредитним договором строки та порядку не сплачував.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 4 Договору іпотеки № 6876120 від 12.09.2008 року передбачено умови щодо задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки.

Пунктом 4.1 вказаного договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця в таких випадках: п. 4.1.1. у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов`язання; п. 4.1.2. у разі невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання Основного зобов`язання, зробленої на підставі закону, Кредитного договору чи цього договору; п. 4.1.3. незалежно від настання строку виконання Основного зобов`язання у разі (1) смерті Іпотекодавця; (2) коли Іпотекодавцем порушено свої обов`язки щодо збереження та/або страхування предмету іпотеки; (3) коли предмет іпотеки використовується Іпотекодавцем не за призначенням; (4) будь - якого порушення Іпотекодавцем умов цього договору або будь - якого порушення умов Кредитного договору; (5) коли іншою особою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки; (6) порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом Іпотекодавця та/або боржника за договором, на підставі якого виникло Основне зобов`язання; п. 4.1.4. в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 4.2 вказаного договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя. Визначені цим договором способи звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджають Іпоекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі, якщо визначені цим договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь - яких причин не призвели до задоволення вимог Іпотекодержателя в повному обсязі, Іпотекодержатель вправі в будь - який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором Іпотекодержателя).

Пунктом 4.3 вказаного договору іпотеки передбачено, що реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 4.4 вказаного договору іпотеки передбачено, що у разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов`язки, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не більш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України. Положення цього пункту не перешкоджає Іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 Закону України «Про іпотеку», без попереднього повідомлення Іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки та/або звернутися у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду у порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 4.5 вказаного договору іпотеки передбачено, що після прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу Іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню іншими особами протягом 14 календарних днів з дня отримання такої вимоги, незалежно від факту наявності чи не наявності (надання чи не надання) іншого житла для проживання, можливості чи неможливості придбати або найняти інше житло. Якщо Іпотекодавець та інші особи не звільняють предмет іпотеки у зазначений вище строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 4.6 вказаного договору іпотеки передбачено, що у випадку часткового виконання основного зобов`язання іпотека зберігається в початковому обсязі. У будь - який час до реалізації предмета іпотеки звернення стягнення на нього може бути зупинено шляхом виконання основного зобов`язання у повному обсязі.

Пунктом 4.7 вказаного договору іпотеки передбачено, що застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 4.7.1. вказаного договору іпотеки передбачено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя право звернути стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє Іпотекодавця. В зазначеному повідомлені має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя, суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат Іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняються в результаті переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 4.7.2. вказаного договору іпотеки передбачено, що зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що предметом іпотеки.

Пунктом 4.7.3. вказаного договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець бере на себе обов`язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя, а також дії, які не є необхідними, але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким.

Пунктом 4.8. вказаного договору іпотеки передбачено, що застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки Іпотекодержателем будь - якій особі.

Пунктом 4.8.1. вказаного договору іпотеки передбачено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі - продажу. Продаж предмету іпотеки здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 4.8.2. вказаного договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець цим беззастережно та безвідклично надає право продати предмет іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу, на виконання цього Іпотекодавець уповноважує Іпотекодержателя подавати, оформляти та отримувати від імені Іпотекодавця у відповідних органах довідки та документи, необхідні для підготовки предмета іпотеки для продажу та здійснення продажу (в тому числі, але не виключно, витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження предмету іпотеки, технічну документацію, що надається БТІ, витяги з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, на якій знаходиться нерухомість), здійснювати всі необхідні платежі укладати та підписувати договір купівлі - продажу предмету іпотеки, а також всі інші документи, що пов`язані з оформленням такого договору, виконувати всі інші дії, пов`язані з відчуженням предмета іпотеки. У випадку продажу предмета іпотеки Іпотекодавець доручає Іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу предмету іпотеки, та направити їх на погашення витрат Іпотекодержателя, погашення основного зобов`язання та задоволення інших вимог Іпотекодержателя, забезпечених іпотекою за цим договором.

Пунктом 4.9. вказаного договору іпотеки передбачено, що відповідно до цього договору Іпотекодержатель набуває право, а Іпотекодавець цим беззастережно та безвідклично уповноважує Іпотекодержателя оформляти та отримувати від імені Іпотекодавця у відповідних органах довідки та документи, необхідні для реалізації Іпотекодержателем будь - яких прав, що випливають з цього договору, стосовно предмета іпотеки, отримувати витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, витяги з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, на якій знаходиться нерухомість, що є предметом іпотеки, будь - які інші документи та/або інформацію, що має право отримувати власник стосовно нерухомості, що є предметом іпотеки, та земельної ділянки, на якій вона знаходиться.

06.12.2013 року Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на поштову адресу позичальника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та іпотекодавця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ) письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором № 6875578 від 12.09.2008 року, оскільки порушення Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором є підставою для ініціювання Банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6876120, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . ПАТ «ПУМБ» запропонував усунути порушення щодо виконання основного зобов`язання за Кредитним договором № 6875578 від 12.09.2008 року протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги та попередив, що в разі невиконання даної вимоги Банком буде розпочата процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

16.12.2013 року позивач ОСОБА_1 отримала поштою за адресою: АДРЕСА_2 , від Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором № 6875578 від 12.09.2008 року., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були проігноровані.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.03.2014 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 6875578 від 12.09.2008 року в розмірі 394 597,78 дол. США, еквівалент 8 991,11 дол. США. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441, 00 грн.

Рішення суду набрало законної сили 15.08.2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності асоціації «УкрЕксПроБуд» ОСОБА_3 ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на дату 05.04.2016 року, без ПДВ, складає 1 825 445, 55 гривень (один мільйон вісімсот двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності асоціації «УкрЕксПроБуд» ОСОБА_3 ринкова вартість об`єкта оцінки - земельної ділянки площею 0,1285 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :03:283:0152, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на дату 05.04.2016 року, без ПДВ, складає 650 000, 00 гривень (шістсот п`ятдесят тисяч гривень).

10.05.2016 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

10.05.2016 року приватним нотаріусом Осипенко Д.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29608215 від 16.05.2016 року та № 29607789 від 16.05.2016 року та зареєстровано право власності за ПАТ «ПУМБ» на зазначену земельну ділянку та житловий будинок (запис від 10.05.2016 року №14514150 та №14513829 відповідно).

Відповідно до частини 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії, пов`язаної із переходом таких прав на об`єкт нерухомості. Повноваження нотаріусів/державних реєстраторів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов`язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення уточнених вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надано, хоча обов`язок по доведенню обставин, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень покладено на сторонни.

Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні уточненого позову слід відмовити.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2017 року заяву про забезпечення позову задоволено та вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1285 га, кадастровий номер :03:283:0152, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок загально площею 208,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала суду набрала законної сили та передана на виконання до компетентних органів.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки у задоволенні уточнених позовних вимог повністю відмовлено, а тому потреба в забезпеченні позову відпала.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточненого позову відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2017 року у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1285 га, кадастровий номер :03:283:0152, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 208,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.10.2021 року.

Головуючий: М.Б. Баличева