Справа № 712/262/21
Провадження № 2/712/1119/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.,

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву адвоката Сененко Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та призначено до підготовчого засідання.

04.10.2021 року від адвоката Сененко Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відвід судді Романенко В.А., в якій посилається не те, що відповідачем ОСОБА_3 , 29 липня 2021 року до Генерального прокурора України, Директору національного антикорупційного бюро України, голові СБ України, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, Вищій раді правосуддя, Президенту України, Прем`єр - міністру України, Фундації DEJURE, Центру протидії корупції, громадській організації «Автомайдан», Трансперенсі Інтернешнл Україна, народним депутатам України Комітету з питань правової політики було написано та направлено заяву, щодо неправомірних дій судді Соснівського районного суду міста Черкаси Романенко Вікторії Анатоліївни.

В обґрунтування заяви вказано про те, що суддя Романенко В.А. допускає систематичне та грубе порушення норм процесуального права, що свідчить про недбале ставлення до професійних обов`язків, вказує на низький рівень її правових знань, що ставить під сумнів її здатність здійснювати правосуддя та підривають авторитет судової влади. Посилався на обставину того, що суддею Романенко В.А. ще до початку розгляду справи по суті прийняла рішення по справі на користь позивача, так як всі судові засідання відбувалися без його участі в зв`язку з неналежним повідомленням про розгляд справи. Переконаний, що допущені суддею Романенко В.А. порушення не мають характеру простої суддівської помилки, а вказують на неупереджене ставлення до відповідача, як сторони у справі та свідчать про неналежне ставлення судді до службових обов`язків та допущення суддею грубої недбалості.

Враховуючи обставини викладені в заяві відповідача вважає, що прийняте рішення по їх розгляду відповідними органами можуть вплинути на прийняття рішення по справі, а саме на користь позивача, що вказує на неупередженість та необ`єктивність судді Романенко В.А. у розгляді справи №712/262/21.

В зв`язку з цим виникла необхідність, щодо подання даного клопотання, щодо відведення від розгляду цивільної справи №712/262/21 судді Романенко В.А.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч. 1 ст. 41 ЦПК України). Отже, вважаю, що справу необхідно передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

Просить відвести від розгляду цивільної справи № 712/262/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу - головуючого суддю Романенко Вікторію Анатоліївну та передати матеріали справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про відвід та зазначив, що не вбачає підстав для задоволення заяви.

Відповідач до судового засідання надав електронну форму звернення громадян в якому повідомив, про те що неможе бути присутнім в судовому засіданні в зв`язку з сімейними обставинами.

Адвокат Сененко К.В., Гончар Л.В. які діють в інтересах відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали клопотання про відвід та просииа його задовольнити.

ОСОБА_1 підтримала клопотання про відвід та просила його задоволити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку заяві адвоката Сененко К.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , суд доходить наступних висновків.

Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ч. 2, ч. 8 ч. 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гепотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домогаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

При розгляді заяви про відвід судді, слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Отже, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід головуючого, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі ст. ст. 14, 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката адвоката Сененко Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, задовольнити.

Відвести суддю Романенко В.А. від подальшого розгляду справи №712/262/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Справу передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: