Номер провадження: 22-ц/813/3867/21
Номер справи місцевого суду: 495/4664/14-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Єфименко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_4 адвоката Гафійчука С.Д.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровська міська рада, про виділ в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,

встановив:

25.06.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, про виділ в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги (т.1, а.с.77-80, т.2, а.с.149-153), та остаточно в уточнених позовних вимогах від 08.10.2018 року просив суд: виділити ОСОБА_4 33/100 частки та 18/100 частки в натурі в окреме домоволодіння по АДРЕСА_1 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1-коридор; 1-2- житлова; 1-3-коридор; 1-4-кухня; 1-5- житлова; 1-6-ванна, 3-1-коридор; 3-2-кухня; 3-3-житлова; 3-4-житлова, загальною площею по літ. «А» - 120,2 кв.м., житловою площею - 79,8 м. кв.; підвалу літ. «а», приміщення - II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина № 3. Також просив припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на житловий будинок під АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 під літ. «А» у складі приміщень: 1-1- коридор; 1-2- житлова; 1-3- коридор; 1-4 - кухня; 1-5- житлова; 1-6 - ванна 3-1 - коридор; 3-2 - кухня; 3-3 - житлова; 3-4 - житлова, загальною площею - 120,2 м. кв., житловою площею - 79,8 м. кв., приміщення - II у підвалі під літ. «а»; сарай під літ «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6; 1/2 частина № 3; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за сарай літ. «Є» у розмірі 2272 грн.; встановити між ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 наступний порядок користування земельною ділянкою площею 844 м. кв. по АДРЕСА_1 : виділити в особисте користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 382 м. кв. по АДРЕСА_1 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № 1 зберегти існуючий з АДРЕСА_2 через ворота № 3. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею 4,05 кв.м. і сараю літ. «Є» площею 5,35 кв.м. виділити у користування ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_3 до конструкції навісу літ «Ж», сараю літ. «Є», в разі потреби проведення ремонтних робіт пропонується обладнати з АДРЕСА_1 при знесенні навісу літ. «Ж», сараю літ. «В» та у разі надання своєї згоди ОСОБА_3 сараю літ. «Є». Виділити в особисте користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 162 м. кв. по АДРЕСА_2 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № НОМЕР_1 пропонується обладнати з АДРЕСА_2 . Виділити в особисте користування ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельну ділянку площею 300 м. кв. по АДРЕСА_2 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № НОМЕР_2 пропонується зберегти існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_3 . Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,1 м.кв. виділити в користування ОСОБА_1 та ін. при безперешкодному доступі ОСОБА_4 до конструкції вбиральні літ. «Д» в разі потреби проведення ремонтних робіт. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 кв.м. виділити в користування ОСОБА_1 та інш. при безперешкодному доступі ОСОБА_3 до навісу літ. «Ж» та сараю літ. «Є» в разі потреби проведення ремонтних робіт.

Так, вимоги позивача були мотивовані тим, що він на підставі договору дарування частини домоволодіння від 31.07.2006 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2766, є власником 33/100 частин домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Крім того, на підставі договору дарування від 27.01.2014 року, зареєстрованого в реєстрі під № 190, він є власником 18/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Іншим співвласником 18/100 частин житлового будинку під АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 .

Власниками 31/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_4 є власником 18/100 та 33/100 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , він не може відповідно до ст. 317 ЦК України вільно розпоряджатись своїм майном.

Проте, позивач стверджував, що частки всіх співвласників у спільній частковій власності є відокремленими, а тому немає перепонів для виділення нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності.

Так, ОСОБА_1 (власник житлового будинку під літ. «Б») має окремий вхід та в`їзд на земельну ділянку через хвіртку АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 (власник квартири АДРЕСА_6 житлового будинку літ. «А») технічно можливо влаштування входу та виїзду з АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 є технічно можливим влаштувати вхід та виїзд з АДРЕСА_3 при знесенні навісу літ. «Ж» та сараю літ. «В», які належать позивачу на праві приватної власності.

ОСОБА_4 не проти знести вищевказані господарські будівлі і споруди.

Також, на теперішній час між ним та співвласниками є певні розбіжності з питань користування та розпорядження частиною земельної ділянки, оскільки ОСОБА_3 та сім`я ОСОБА_5 не тільки не бажають приватизувати разом з ним свою частку земельної ділянки, а ще й з незрозумілих підстав відмовляються погодити межі земельної ділянки та встановити їх в натурі.

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 19.06.2008 року за № 513-V, ОСОБА_4 було погоджено передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Однак, для того, щоб він міг приватизувати частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 окремо від ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 необхідно, щоб було присвоєно окрему поштову адресу, для чого необхідно виділити його 51/100 часток в натурі зі спільної часткової власності, переоформити правовстановлюючі документи в одиницю.

Вирішити спір, який виник між співвласниками мирним шляхом не надається можливим, в результаті чого він звернувся до суду за захистом права, закріпленого та проголошеного у ст.41 Конституції України, ч.4 ст. 88 ЗК України.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_4 було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування вищевказаного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року, та просять постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.12.2012 року власниками домоволодіння АДРЕСА_1 були:

-31/400 частки ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 03.11.1994 року;

-31/400 частки ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності від 03.11.1994 року;

-31/400 частки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 03.11.1994 року;

-31/400 частки ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 03.11.1994 року;

-33/100 часток ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 31.07.2006 року;

- 18/100 часток ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01.11.2008 року;

-18/100 часток ОСОБА_7 , яка згодом подарувала належну їй частину позивачу ОСОБА_4 , згідно договору дарування від 27.01.2014 року.

Зазначені обставини підтверджуються листом з КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 1317 від 26.08.2014 року (т.1, а.с. 56).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (т.1, а.с. 46, 57-59).

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 11.05.2016 року за № 58813938, дійсно житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у сукупному розмірі 31/100 частки, ОСОБА_3 має у власності 18/100 часток домоволодіння, ОСОБА_4 належить 51/100 частин вказаного вище житлового будинку (т.2, а.с. 36-39).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до матеріалів справи та Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 56/12 від 03.04.2015 року (т.1, а.с.125-143),а також Висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 17/06 від 17.08.1018 року (т.2, а.с.98-133) слід вирішити питання щодо виділу в натурі нерухомого майна позивача та встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, відповідно до III варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно Висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 17/06 від 17.08.1018 року.

При цьому у Висновкудодаткової судової будівельно-технічної експертизи № 17/06 від 17.08.1018 року, вказано, що враховуючи зміни в площі земельної ділянки, зміни власників домоволодіння з 1992 року по сьогоднішній день та зміни в забудові земельної ділянки (добудова співвласниками будівель), що призвело до змін порядку користування земельною ділянкою, при розробці додаткових варіантів порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , врахувати порядок користування, який було встановлено на підставі акту від 27.05.1992р., не надається за можливе.

Після отримання вказаного Висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 17/06 від 17.08.1018 року, та уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що з урахуванням виділу кожному співвласнику частки в натурі із спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості, позивачу ОСОБА_4 слід виділити в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 382 м, що менше частки в домоволодінні на 48 м2.

В`їзд та вхід на земельну ділянку АДРЕСА_2 ) через ворота № 3. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею 4,05м2, довжиною 4,05 м, шириною 1,00 м і сараю літ. «Є» площею 5,35, довжиною 5,35 м, шириною 1,00 м, виділити в користування ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_3 до конструкцій навісу літ. «Ж», сараю літ. «Є», а в разі потреби проведення ремонтних робіт.

Відповідачці ОСОБА_3 слід виділити в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 162 м2, що більше частки домоволодінні на 10 кв.м , яка складається із: земельної ділянки № 2-1 площею 137 м2; земельної ділянки № 2-2 площею 25 кв.м.

Вхід на земельну ділянку № 2-1 слід обладнати новий з АДРЕСА_2 , яка знаходиться під забудовою на літ. «Ж» і сараю літ. «Є», слід обладнати новий з АДРЕСА_2 .

Відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 слід виділити в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 300 кв.м, що більше частки в домоволодінні на 38 кв.м. В`їзд та вхід на земельну ділянку № 3 зберегти існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_3 ).

Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,10 м2 (довжиною 2,10 м, шириною 1,00 м), слід виділити в користування ОСОБА_1 та ін. при безперешкодному доступі ОСОБА_4 до конструкцій вбиральні літ. «Д», а в разі потреби - проведення ремонтних робіт.

Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 м2, довжиною 5,47 м = 2,72 м + 2,75 м, шириною 1,00 м, слід виділити в користування ОСОБА_1 та ін. при безперешкодному доступі ОСОБА_3 до належних їй конструкцій сараю літ. «Є», а в разі потреби - проведення ремонтних робіт.

При цьому судом вказано, що вищевказаний варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 можливо розглядати за згодою всіх співвласників.

Також судом в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що позивач ОСОБА_4 повинен сплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 та ін. за належну їм частину вбиральні літ. «Д» в розмірі 2 272 грн. Також суд вказав, що ОСОБА_4 надає в безкоштовне користування ОСОБА_3 належний йому навіс літ. «Ж».

Однак, судом не було враховано, що частки кожного із співвласників вже є відокремленими та між ними давно визначений порядок користування земельною ділянкою, про що зазначено в позовній заяві ОСОБА_4 та підтверджено відповідачем ОСОБА_1 у її запереченнях від 13.10.2014 року (т.1, а.с.74).

Зазначені обставини свідчать про те, що суд не врахував вищевказаного та оскаржуваним судовим рішенням фактично визнав за позивачем ОСОБА_4 право власності у тому числі на частину об`єкту, який йому не належать, а саме: частину вбиральні літ. «Д», стягнувши з нього компенсацію за частину вказаного об`єкту на користь відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_2 і ОСОБА_2 в сумі 2 272 грн.

При цьому судом також не було враховано, що жоден із відповідачів не погодився з варіантом виділення позивачу ОСОБА_4 у власність об`єктів нерухомого майна і зміни вже встановленого порядку користування земельною ділянкою між сторонами, враховуючи, що в оскаржуваному рішенні суд вказав, що встановлений варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 можливо розглядати за згодою всіх співвласників.

Враховуючи, що такої згоди користування спірною земельною ділянкою співвласниками нерухомого мана не було надано, суд не мав права змінювати фактично встановлений порядок користування земельною ділянкою.

Також судом не було враховано, що жоден із відповідачів не погоджується отримати від ОСОБА_4 компенсацію за частину нерухового майна в сумі 2 272 грн.

Крім того, ухвалюючи судове рішення, суд не вказав, хто і яким чином має здійснити переобладнання входу на земельну ділянку АДРЕСА_2 та які, кому і за який рахунок слід здійснити у разі потреби ремонтні роботи при виділенні в користування ОСОБА_1 та ін. земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,10 м2, довжиною 2,10 м, шириною 1,00 м, при безперешкодному доступі ОСОБА_4 до конструкцій вбиральні літ. «Д», та земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 м2, довжиною 5,47 м = 2,72 м + 2,75 м, шириною 1,00 м, при безперешкодному доступі ОСОБА_3 до належних їй конструкцій сараю літ. «Є».

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що у суду не було достатньо правових підстав для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційних скарг.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 4000 грн. кожному і судовий збір у сумі 730,8 грн. кожному.

При цьому колегія суддів враховує, що витрати на правову допомогу передбачені договорами № 02-07-19 та відповідно № 03-07-19 від 29 липня 2019 року про надання правової допомоги, згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_2 сплатили представнику адвокату Єфименко Н.В. по 4000 грн. кожний за надання правової допомоги (т.3, а.с. 220-222, 227-229) та по 730,80 грн. судового збору кожний - за подання апеляційної скарги, із яких - по 450 грн. було сплачено при поданні апеляційної скарги (т.3, а.с.21, 73) та по 280,80 грн. на виконання ухвали Одеського апеляційного суду про усунення недоліків апеляційних скарг від 14.08.2019 року (т.3, а.с.78-79, 86-88, 91-93).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 . ІПН: НОМЕР_6 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) і судовий збір у сумі 730,8 грн. (сімсот тридцять гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_7 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) і судовий збір у сумі 730,8 грн. (сімсот тридцять гривень 80 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева