Справа № 466/2620/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«09» вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат та 3% річних,

у с т а н о в и в:

У квітні 2020 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго», позивач) пред`явило в суд позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат та 3% річних.

Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що 08 вересня 2017 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.07.2014р. по 30.04.2017р. у розмірі 16 787,85 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 735,82 грн. та 3% річних в розмірі 400,42 грн., всього 18 924,09 грн. та 800 грн. витрат по сплаті судового збору.

14 вересня 2017 року вищевказану заяву було задоволено та видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 18 924,09 грн. та 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

13 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова задовольнив заяву відповідача ОСОБА_2 та постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ від 14.09.2017 року у справі №466/6527/17, поновив пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу, та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право на звернення до суду з тією самою вимогою у порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на це, ЛМКП «Львівтеплоенерго» вирішило звернутись до суду в порядку позовного провадження та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.07.2014р. по 30.04.2017р. у розмірі 16 787,85 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 735,82 грн. та 3% річних в розмірі 400,42 грн., всього 18 924,09 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

У ході судового розгляду, 16 жовтня 2020 року за клопотанням позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго», судом залучено до участі в справі в якості належного відповідача ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовної заяви до належного відповідача, ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на наступне.

13 серпня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова скасовано судовий наказ по справі №466/6527/17.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 лютого 2019 року №156550173, виданою приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст.302 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

Отже, між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. На період з 01.07.2014 року по 30.04.2017 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 складала 16 787,85 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, втрат від інфляційних процесів 1735,82грн., 3% річних 400,42грн., всього 18 924,09грн.

Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, наслідком чого є порушення прав позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законом строк.

Докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Те, що між відповідачем і позивачем виникло зобов`язання підтверджують наступні норми закону.

Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується.

Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

13.02.2020 року на адресу відповідача було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідач лист отримав про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення (копія повідомлення про вручення та фіскального чеку додається).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, має складати 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01.01.2020 року складає 2102,00 гривень.

У зв`язку з тим, що позивач звертався до боржника у порядку наказного провадження ним здійснено доплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1 302,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЛТЕ00003197 від 24.02.2020 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється у порядку наказного, позовного та окремого провадження. Проте в другій з можливих умов ст.264 ЦК України мова йде саме про «пред`явлення особою позову». Тобто буквальне тлумачення даної норми приводить до висновку, що лише в одному з трьох видів провадження можливе переривання перебігу позовної давності. Проте Верховний Суд України зробив протилежний висновок. Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності (постанова ВСУ від 23.05.2018 року у справі № 216/5756/15-ц).

Термін позовної давності перервався шляхом подання заяви про видачу судового наказу, на підставі якої був виданий судовий наказ від 14.09.2017 року по справі №466/6527/17.

Отже, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несплату боргу відповідачем позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 16 787,85грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, втрат від інфляційних процесів 1735,82грн., 3% річних в сумі 400,42грн. та судовий збір 2 102,00грн.

В судове засідання представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Кіс А.А. не з`явився, подав заяву про згоду на розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 09 вересня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 лютого 2019 року №156550173, виданою приватним номаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б.

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» є комунальним підприємством, яке створено Львівською міською радою згідно з ухвалою №118 від 21 січня 1999 року та в даний час діє на підставі Статуту, що був затверджений наказом в.о. директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради за №535 від 12 жовтня 2011 року. Відповідно до Статуту одним із основних напрямків діяльності підприємства є виробництво, транспортування і реалізація теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання житлового фонду і об`єктів соціально-культурного призначення міста Львова, селищ міського типу, об`єктів промислово-виробничого призначення, підприємницької діяльності.

В судовому засіданні також встановлено, що 08 вересня 2017 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталось до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу та стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є неналежними боржниками, заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_2 за період з 01 липня 2014 р. по 30 квітня 2017р. у розмірі 16 787,85 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 735,82 грн. та 3% річних в розмірі 400,42 грн., всього 18 924,09 грн. та 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

14 вересня 2017 року вищевказану заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» було задоволено та видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є неналежними боржниками, заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних) в загальній сумі 18 924,09 грн. та 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_2 , вищевказаний судовий наказ від 14 вересня 2017 року скасовано та роз`яснено ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право на звернення до суду з тією самою вимогою в порядку позовного провадження.

У відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII) далі Закон, виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), тобто ним є Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі договір). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 даного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст.302 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

Отже, між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. На період з 01.07.2014 року по 30.04.2017 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 складала 16 787,85 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, втрат від інфляційних процесів 1735,82грн., 3% річних 400,42грн., всього 18 924,09грн.

Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, наслідком чого є порушення прав позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законом строк.

Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується.

Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

13.02.2020 року на адресу відповідача було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідач лист отримав про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення (копія повідомлення про вручення та фіскального чеку додається).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється у порядку наказного, позовного та окремого провадження. Проте в другій з можливих умов ст.264 ЦК України мова йде саме про «пред`явлення особою позову». Тобто буквальне тлумачення даної норми приводить до висновку, що лише в одному з трьох видів провадження можливе переривання перебігу позовної давності. Проте Верховний Суд України зробив протилежний висновок. Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності (постанова ВСУ від 23.05.2018 року у справі № 216/5756/15-ц).

Термін позовної давності перервався шляхом подання заяви про видачу судового наказу, на підставі якої був виданий судовий наказ від 14.09.2017 року по справі №466/6527/17.

Отже, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несплату боргу відповідачем позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, які долучені до позовної заяви, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по оплаті таких послуг складає 16 787,85 грн., інфляційні втрати становлять 1 735,82 грн., 3% річних 400,42 грн., судовий збір 2 102,00 грн.

Дані обставини стверджуються долученими до справи копіями ухвали про скасування судового наказу від 13 серпня 2019 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 лютого 2019 року №156550173, виданою приватним номаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Вегера Н.Б., розрахунком заборгованості іншими доказами по справі.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води підставний та такий що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 68, 162 ЖК України, ст. ст. 19, 20, 21, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (за наступними змінами і доповненнями), суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 16 787,85 грн. (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень вісімдесят п`ять копійок) заборгованості з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, 1 735,82 грн. (одну тисячу сімсот тридцять п`ять гривень вісімдесят дві копійку) інфляційних втрат та три проценти річних в розмірі 400,42 грн. (чотириста гривень сорок дві копійки), а також 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ЛМКП «Львівтеплоенерго», адреса місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола, 1, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В. І. Кавацюк