РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року

м.Вовчанськ Харківської області

Справа 636/1331/21

Провадження 2/617/444/21

Вовчанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Петрової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлюкової С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Вовчанську Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області після зміни підсудності надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису б/н від 01.03.2021 року за реєстровим №3700, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 347,46 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором № 344167 від 03.01.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін» у розмірі 39 447,46 грн. з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 300 грн., простроченої заборгованості за процентами - 38 147,46 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням нотаріального напису - 900 грн., загальна сумма складає 40 347,46 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №344167 від 03.01.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін», останньому надано кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 1 300 грн., утворилась заборгованість.

Відповідно до п.1.3. Договору позики №344167 від 03.01.2018 строк дії позики складає 30 днів позика має бути повернута до 02.02.2018. Вважає, що строк позовної давності по зверненню стягнення по договору позики закінчився, на думку позивача, тоді як відповідач звернувся до нотаріуса про здійснення виконавчого напису у березні 2021. ОСОБА_1 вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося без дотримання вимог законодавства України, яке регулюють порядок вчинення виконавчих написів на документах, сума грошових коштів розрахована неправильно, що свідчать про небезспірність заборгованості, крім того, договір позики не є нотаріально посвідченим.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 13 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справа призначена до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 03.06.2021 витребувано у приватного нотаріусаОбухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. копії документів нотаріальної справи зі вчинення виконавчого напису № 3700 від 01.03.2021 року, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П..

Ухвалою суду від 27.09.2021 підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Веллфін», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.134, 143).

Представник відповідача - ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов та доказів, на підтвердження заперечень проти позову, не скористався, про причини своєї неявки суд не сповістив.

3 особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлявлая завчасно та належним чином, просила суд розглядати справу за її відсутності (а.с.132).

3 особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, своїм правом на подання заперечень проти позову не скористався, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання.

Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

03.01.2018 ОСОБА_1 уклав договір позики № 344167 з ТОВ «ВЕЛЛФІН», відповідно до якого позивачу надано грошові кошти в позику у розмірі 1300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності ( а.с.7-16, 119-123).

Відповідно до п.1.3. Договору позики № 344167 від 03.01.2018 строк дії позики складає 30 днів, позика має бути повернута до 02.02.2018.

Згідно графіку розрахунків до договору позики від 03.01.2018 сукупна вартість позики складає 1931,80 грн., де 1300 грн. - позика, 631,80 грн. - проценти за користування позикою.

З виписки по особовому рахунку, наданого приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Я.В. для вчинення виконавчого напису та сформованого станом на 02.03.2020, заборгованість перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» за кредитним договором № 344167 від 03.01.2018 складає 39 447,46 грн., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1300 грн., прострочена заборгованість за процентами - 38 147,46 грн. ( а.с. 124).

22.02.2021 ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши кредитний договір № 344167 від 03.01.2018, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості (а.с.118).

Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 01.03.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3700 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором №344167 від 03.01.2018, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», заборгованості в сумі 39 447,46 грн., з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 300 грн., простроченої заборгованості за процентами - 38 147,46 грн., а також витрати, пов`язані з вчиненням нотаріального напису - 900 грн., загальна сумма складає 40 347,46 грн. ( а.с. 6, 117).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. від 24.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64932555 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса № 3700 від 01.03.2021 (а.с.29-31).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. від 24.03.2021 накладено арешт на кошти боржника, стягнуто з ОСОБА_1 основну виннагороду у розмірі 4 034,74 грн. (а.с.25-28).

За правилами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документіу у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений договір позики № 344167 від 03.01.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЛЛФІН», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.

Крім того, для одержання виконавчого напису відповідачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» надана довідка, яка іменується випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 344167 не відповідає Положенню про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 254, не містить суму операцій (за дебетом або кредитом відповідно), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку, тобто рух коштів по платежам, що вчинялись позивачем на погашення заборгованості за кредитом, не відображає розміру зарахувань на тіло кредиту, процентів, інших обов`язкових платежів, якщо такі передбачені, нарахування пені, залишку простроченої заборгованості по кожній позиції.

Надана у довідці інформація суперечить виписці по особовим рахункам ОСОБА_1 , що приєднана до матеріалів справи.

Отже, при здійсненні виконавчого напису приватний нотаріус був позбавлений можливості перевірити достовірність наданих даних, не скористався правом витребувати інформацію у стягувача, як це передбачено підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Так, стягувач зазначив у виписці період виникнення заборгованості з 03.01.2018 по 02.03.2020, хоча строк дії договору відповідно до п.1.3. складає 30 днів, позика має бути повернута до 02.02.2018. Крім того, згідно графіку розрахунків до договору позики від 03.01.2018 сукупна вартість позики складає 1 931,80 грн., де 1300 грн. - позика, 631,80 грн. - проценти за користування позикою. Таким чином не зрозуміло, яким чином відповідач здійснював нарахування по процентам і як виникла сума заборгованості за прострочені відсотки у розмірі 38 147,46 грн. Таким чином, розмір заборгованості не є безспірним.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України.

Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.

Вказана правова позиція була висловлена у Постанові Великої палати Верховного суду України від 02 липня 2019 року, справа № 916/3006/17.

Згідно з умовами договору позики № 344167 від 03.01.2018 кредит надано на 30 днів, тобто до 02.02.2018. Домовленість про інший строк давності, відмінний від встановленого ст.ст. 257, 258 ЦК України,між сторонами договору відсутня. .

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Оскільки строк дії договору закінчився 02.02.2018, відповідач не міг нараховувати проценти, пеню та штрафи. У заяві позичальника не визначено розміру, порядку та можливості нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Водночас правомірність вирішення цього спору не залежить від встановлення конкретного розміру заборгованості. Оскільки нарахування штрафних санкцій є неправомірними та саме по собі впливає на розмір заборгованості, то спростовує твердження банку про її безспірність, що, в свою чергу, є основною передумовою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідних висновків в аналогічних справах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 761/37905/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 461/280/17.

Отже, оскільки стягнута з ОСОБА_1 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 01.03.2021 заборгованість за кредитним договором не є безспірною, також є підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду , підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис б/н від 01.03.2021 року за реєстровим №3700, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 347,46 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитним договором № 344167 від 03.01.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Веллфін» у розмірі 39 447,46 грн. та суми за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , адреса: 03061, м. Київ, вул.Героїв Севастополя, 48

Треті особи:

Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, АДРЕСА_2

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, 61140, місто Харків, проспект Гагаріна, 98.

Повне судове рішення складено 04.10.2021

СУДДЯ Петрова Н.М.