ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8198/21 Справа № 205/6735/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 23 травня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 600113000, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 30 квітня 2013 року.

ОСОБА_1 не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 23 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 16 651,51 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 12 198, 95 грн., проценти за користування кредитом 50, 26 грн., пеня 4 402,3 грн.

23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором, в тому числі за договором № 600113000 від 23 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 23 грудня 2013 року складає 16 651,51 грн, яку просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 березня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором № 600113000 від 23 травня 2012 року у розмірі 16 651,51 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини отримання відповідачем кредитних коштів позивачем доведені, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача кредитної заборгованості у вказаному розмірі 16 651,51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та ґрунтується на припущеннях, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору та розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги не доведені. Вказує, що порушено її право на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, у зв`язку із неналежним повідомленням про дату та час судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що названі позивачем обставини отримання відповідачем кредитних коштів доведені.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 23 травня 2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 600113000, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на принципах поворотності, платності, строковості у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 30 квітня 2013 року.

Внаслідок порушень відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Альфа Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким, що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, але ОСОБА_1 прострочену заборгованість не сплатила.

23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги, в тому числі за договором № 600113000 від 23 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк».

Відповідно до умов вказаного договору станом на 23 грудня 2013 року прострочена заборгованість відповідача склала 16 651,51 грн., що включає в себе: 12 198,95 грн. заборгованість по тілу кредиту, 50,26 грн. проценти за користування кредитом, 4 402,30 грн. пеня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту та наявності підстав для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 651,51 грн.

Однак, погодитися з таким висновком суду не можливо, з огляду на таке.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованість за кредитним договором № 600113000 від 23 травня 2012 року у розмірі 16 651,51 грн., позивачем будь-яких доказів укладення відповідачем кредитного договору № 600113000 та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) саме 23 травня 2012 року, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

В матеріалах справи, які були додані до позовної заяви знаходиться анкета-заява ОСОБА_1 від 23 травня 2011 року, згідно якої остання виявила бажання отримати кредит з визначеним кредитним лімітом у розмірі 9 500 грн., заява на відкриття поточного (карткового) рахунку в ПАТ "Альфа-Банк" від 23 травня 2011 року, розписка ОСОБА_1 про отримання платіжної картки від 23 травня 2011 року, на які буди зараховані кошти (а.с. 18-21).

TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» при поданні позовної заяви до суду першої інстанції надало Витяг з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», стосовно зобов`язань відповідача, в якому зазначено точну суму заборгованості - 16 651,51 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту, у розмірі 12 198, 95 грн., 50,26 грн. процентів за користування кредитом, та 4 402,30 грн. пені.

Колегія суддів з урахуванням положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України приходить до висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факт укладення 23 травня 2012 року між сторонами кредитного договору, так і факту наявності у позивача права вимоги кредитних коштів від відповідача у вказаному розмірі, тому приходить до висновку про неможливість стягнення вказаної заборгованості, у зв`язку з чим, у задоволені позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, надав неналежну правову оцінку доказам у справі, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Внаслідок зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати у справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 березня 2016 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 365,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

І.А. Єлізаренко