Справа № 452/2143/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" грудня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Пташинського І.А.,

при секретарі судового засідання Терлецькій І.В.,

з участю представника позивача адвоката Стецяк В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив :

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що 29 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня

2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач зазначає, що вона з відповідачем не може дійти згоди щодо визначення розміру аліментів на утримання сина, відповідач надавав таку допомогу не систематично, та не в достатньому розмірі для фізичного, духовного, культурного розвитку дитини.

Покликаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Представник ОСОБА_2 адвокат Стецяк В.М. у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Крім того зазначила, що відповідач на даний час працює в Республіка Польща і отримує дохід, а тому спроможний сплачувати аліменти на сина у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Інших утриманців відповідач немає. Позивач з дитиною на даний час теж перебуває в Республіці Польща. Дитина навчається.

Представник ОСОБА_3 адвокат Куликовець І.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву задовольнити часткового та встановити розмір аліментів на неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі, а саме 500 польських злотих, що еквівалентно 3800 гривень. Проти того, що відповідач працює і проживає в Республіці Польща не заперечував. Також ствердив, що позивач з сином теж проживає і працює в Республіці Польща, син навчається. Розмір доходу відповідача десь 4800 польських злотих, однак він несе витрати по оренді житла і т.ін., залишається щомісячно після всіх витрат у відповідача 1200 польських злотих.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі із 29 липня 2011 року, від шлюбу мають дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки посольства України в Республіці Польща консульський відділ від 27.02.2012 р. №6137/КВ/19-19/н, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є зареєстрованим громадянином України.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2019 р. шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з акту довідки КП СМР «ЖЕК» м.Самбір від 30.07.2020 р. син сторін ОСОБА_4 зареєстрований і проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено і це підтверджується наданими представником позивача письмовими доказами, які досліджувались судом, а також визнавалось представником відповідача, що син сторін ОСОБА_4 на даний час проживає спільно із позивачем ОСОБА_2 та навчається в Республіці Польща.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 ч.1 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлено, що ОСОБА_3 надає допомогу на утримання неповнолітнього сина не систематично, та не в достатньому розмірі для фізичного, духовного, культурного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців та інші обставини, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_3 необхідно стягувати на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме цей розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача проти позову, як такі які не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду щодо необхідності задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , у розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: Львівська область, Кам`янко-Буський район, с. Печихвости, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2021 року.

Суддя