Номер справи 623/1178/20
Номер провадження 2/623/56/2021
РІШЕННЯ

іменем України

24 вересня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 623/1178/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М" про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року представник позивачів ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Позов обґрунтований тим, що у 2018 році позивачам стало відомо про наявність укладених з відповідачем договорів оренди на земельні ділянки, що належать ОСОБА_3 , кадастровий номер :04:000:0162, розміром 4,5933 га, ділянка № НОМЕР_1 із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області, та ОСОБА_4 , кадастровий номер :05:000:0250, розміром 4,3247 га, ділянка № НОМЕР_2 із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області. Вказує, що їм було відомо, що належними їм земельними ділянками користується відповідач вже не перший рік на підставі усної домовленості, але жодного письмового договору оренди на належні земельні ділянки не укладали. На початку 2018 року їм стало відомо, що колишній власник ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" продав фірму іншій особі, яка має відношення до ПП "Золота Нива-1". Вони звернулися до підприємства, щоб забрати свої земельні ділянки, але їм повідомили про наявність письмових договорів оренди, укладених попереднім директором ТОВ "Агрофірма ЮГ-М", строк дії яких ще не вичерпано, але їхніх екземплярів договорів не надали. Щоб розібратися з виниклою ситуацією, враховуючи, що договори оренди вони ніколи навіть не бачили в очі, позивачі звернулися до міськрайонного управлінні Держгеокадастру в Ізюмському районі з заявами про надання копій договорів оренди на земельні ділянки. Отримавши копії договорів оренди та ознайомившись з ними, вони зазначають, що договір оренди на земельні ділянки з відповідачем не укладали та не підписували. Тобто договори укладено з іншою особою з підробкою їхніх підписів, але орендар стверджує про чинність наявних договорів оренди. 03 січня 2020 року позивачі відправили рекомендований поштовий лист на ім`я ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" про розірвання договору оренди між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 20.12.2006 року, на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0162, та договору оренди між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 02.11.2007 року, на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0250, з моменту отримання письмового попередження. Зазначене поштове відправлення було отримано відповідачем 14.01.2020 року. Станом на час звернення до суду відповідач не надав відповіді на лист.

На підставі вищевикладеного, просив визнати розірваним з часу прийняття рішення судом договір оренди між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 20.12.2006 року, на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0162, розміром 4,5933 га, із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області, зареєстрований 10 грудня 2007 року за № 10 у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії «ДП ДЗК при Державному комітеті по земельних ресурсах», та договір оренди між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 02.11.2007 року, на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0250, розміром 4,3247 га, із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області, зареєстрований 30 жовтня 2008 року за № 47 у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії «ДП ДЗК при Державному комітеті по земельних ресурсах», а також стягнути з відповідача на їх користь розмір сплачених судових витрат.

06.07.2021 року на адресу суду від директора ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" Зінченко В.І. надійшов відзив на позовну заяву,в якому заперечує проти позову, посилаючись на те, що між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №430858 було укладено договір оренди землі від 20.12.2006 р., за умовами п.п.1, 2 якого ОСОБА_3 передала, а ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0162, площею 4,5933 га, яка розташована на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, контур № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_1 . 20.12.2006 р. між сторонами було підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки до Договору, який було зареєстровано у Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру 10.12.2007 р. Відповідно до п.8 Договору договір укладено на 15 років. Згідно з п.43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії Договору до 10.12.2022 р. Між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №430990 було укладено договір оренди землі від 02.11.2007 р., за умовами п.п.1,2 якого ОСОБА_4 передала, а ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:000:0250, площею 4,3247 га, яка розташована на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, контур № НОМЕР_4 , ділянка № НОМЕР_2 . 02.11.2007 р. ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" було підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки до Договору, який було зареєстровано у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» 30.10.2008 р. Відповідно до п.8 Договору, договір укладено на 15 років. Згідно з п.43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії Договору до 30.10.2023 р. 14.01.2020 р. ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" (за вх.№1) було отримано рекомендоване поштове відправлення, на конверті якого був відбиток поштового штемпеля з датою його відправлення - 03.01.2020 р., та був зазначений відправник - ОСОБА_4 , в якому знаходилась заява від 03.01.2020 р., підписана нею, а також невідомою особою від імені ОСОБА_3 за довіреністю. Дана заява не містила П.І.Б. представника ОСОБА_3 та до цієї заяви не була додана довіреність, якою би підтверджувались повноваження цього представника на підписання вказаної заяви, у зв`язку з чим немає достатніх підстав для тверджень про те, що ОСОБА_3 дійсно звернулась ю ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" з цією заявою і що в останнього 14.01.2020 р. виникли або припинились будь-які обов`язки щодо ОСОБА_3 внаслідок отримання тієї заяви. Та обставина, що ОСОБА_3 звернулась до ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" з заявою від 03.01.2020 р. не визнається ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" і підлягає доведенню нею. У даній заяві було викладено повідомлення про розірвання з моменту отримання цього письмового попередження Договорів, а також вона містила прохання повернути належні власникам земельні ділянки згідно з п.39 та п.21 Договорів. Крім того вказує, що позивачами не дотримано процедуру розірвання Договорів в односторонньому порядку, передбачену п.39 цих Договорів, а саме: порушено строк письмового попередження заінтересованої сторони про розірвання Договорів, тобто пізніше, ніж за два місяці до початку польових робіт та пізніше 10 січня поточного року початку польових робіт, а також не доведена наявність підстав для розірвання цих договорів. Вважає, що підстав для припинення права користування відповідачем земельними ділянками позивачів немає. На підставі вищевикладеного, просив у позові відмовити повністю. (т.1 а.с.54-62).

22.09.2021 року від директора ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" Зінченко В.І. надійшли пояснення, в яких зазначено, що у судовому засіданні по даній справі 31.08.2021 р. на запитання представника ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" щодо особи, яка підписала вищевказану заяву від імені ОСОБА_3 та підстав такого підписання, цей позивач та представник позивача ОСОБА_1 відповіли, що замість ОСОБА_3 цю заяву підписала ОСОБА_5 на підставі довіреності, яка знаходиться в матеріалах справи №623/1607/18. Крім того, вказує, що даною довіреністю, виданою строком на три роки, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 укладати від її імені з фізичними або юридичними особами договори оренди та додаткові договори до договорів оренди належної їй земельної ділянки площею 4,5933 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №430858, виданого Ізюмським районним відділом земельних ресурсів 05.07.2006 р.Таким чином, ОСОБА_5 не мала повноважень на підписання від імені ОСОБА_3 вищевказаної заяви від 03.01.2020 р. про розірвання договору оренди землі від 20.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М". Отже, ОСОБА_3 не зверталась до ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" з цією заявою від 03.01.2020 р., тому немає підстав вважати, що ОСОБА_3 розірвала в односторонньому порядку договір оренди землі від 20.12.2006 р. Відтак відповідач не порушив її прав, за захистом яких вона звернулася до суду, у зв`язку з чим позовні вимоги даного позивача є незаконними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.Та обставина, що спірні договори оренди землі не були підписані позивачами, не визнається відповідачем, а вищевказаний висновок експерта підлягає відхиленню судом.Вважає, що даний висновок судово-почеркознавчої експертизи не є належним, допустимим та беззаперечним доказом виконання підпису у спірних договорах, актах визначення меж земельної ділянки в натурі та актах приймання-передачі земельної ділянки до цих договорів є позивачами, а іншими особами, оскільки цей висновок істотно порушує вимоги законодавства, які регламентують порядок проведення експертизи, є необґрунтованим та суперечить іншим матеріалам справи, поданих експерту зразків було недостатньо. Просив у позові відмовити повністю. (т.2 а.с.1-9).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримала та пояснила, що вона дійсно є власником земельної ділянки. 12-13 років тому вона уклала письмовий договір оренди з іншим підприємством, який був зареєстрований належним чином, від якого отримувала орендну плату. А з відповідачем ТОВ " Агрофірма ЮГ-М договір оренди не підписувала, однак знала, що її земельною ділянкою користується відповідач без договору та спочатку орендну плату отримувала, а потім відмовилась отримувати, бо її не влаштовував розмір одендної плати, а останні 2-3 роки ніхто коштів їй не перераховує взагалі. Вказує, що згідно п. 37 Договору його розірвання допускається в односторонньому порядку лише за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони. Даний договір вважає неукладеним, а тому його треба розірвати.Її представником ОСОБА_5 було направлено відповідачу письмове попередження про розірвання договору, однак відповіді так і не отримала. Крім того, по іншій справі була проведена судова почеркознавча експертиза, за якою встановлено, що підписи в договорі оренді, акті визначення меж земельної ділянки виконані не нею, а іншою особою. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов також підтримала та пояснила, щовона є власником земельної ділянки. Раніше, до 2007 року з ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" підписувала договір на 10 років, а договір від 02.11.2007 року не підписувала і ніякий інший також. До 2017-2018 року отримувала орендну плату від відповідача, а після ні, бо не влаштовувала орендна плата. Оскільки договір вона не підписувала, то вважає його неукладеним, просить розірвати договір оренди земельної ділянки.За результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи в договорі оренді, акті визначення меж земельної ділянки виконані не нею, а іншою особою.Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позов підтримав, вказував, що відповідач користується земельними ділянками, які належать позивачам. Пунктом 37 даного договору передбачені умови одностороннього розірвання договору.03 січня 2020 року позивачі відправили рекомендований поштовий лист на ім`я ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" про розірвання договору оренди між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 20.12.2006 року та договору оренди між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" від 02.11.2007 року з моменту отримання письмового попередження. Зазначене поштове відправлення було отримано відповідачем 14.01.2020 року. Станом на час звернення до суду відповідач не надав відповіді на лист.Вказує, що аналіз статей 525, 651 ЦК України свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Просив задовольнити в повному обсязі, оскільки на даний час договори чинні, зареєстровані належним чином та виконуються.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вказуючи, що договори оренди між позивачами та відповідачем були підписані сторонами, виконуються належним чином, позивачі отримували орендну плату. 17.07.2019 року на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 , виконано такі польові роботи як дискування, орання землі, 10.09.2019 р. на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_4 , виконано такі польові роботи як дискування, орання, посів озимої пшениці.14.01.2020 року ними було отримано заяву позивачів, але позовні вимоги вважає недоведеними, оскільки позивачами було порушено строк, встановлений п. 39 Договорів. Крім цього, заяву від імені ОСОБА_3 подано не самою нею, а її представником, однак довіреності додано не було. Підстав для розірвання договорів оренди немає. У спірних договорах оренди землі не прописано умов розірвання договору оренди землі, а тому, на її думку, необхідно застосовувати приписи ст. 141 ЗК України. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку наступного висновку.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 430858, кадастровий номер :04:000:0162, розміром 4,5933 га, ділянка № НОМЕР_1 із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області. (а.с.7).

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 430990,кадастровий номер :05:000:0250, розміром 4,3247 га, ділянка № НОМЕР_2 із земель приватної власності, розташованої на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області. (а.с.8).

До матеріалів справи позивачами було надано договори оренди землі :

від 20.12.2006 р. між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М", за умовами п.п.1,2 якого ОСОБА_3 передала, а ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,5933 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Заводської сільської ради. Договір зареєстрований у Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру 10.12.2007 р. Відповідно до п.8 Договору договір укладено на 15 років. Згідно з п.43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії Договору до 10.12.2022 р. 10.12.2007 р. між сторонами було підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки. (а.с. 13, 14,15);

від 02.11.2007 р. між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" , за умовами п.п.1,2 якого ОСОБА_4 передала, а ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,3247 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Заводської сільської ради. Договір зареєстрований у Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру 30.10.2008 р. Відповідно до п.8 Договору договір укладено на 15 років. Згідно з п.43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії Договору до 30.10.2023 р. 03.11.2007 р. між сторонами було підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки. (а.с. 16,17,18).

.Належними земельними ділянками користувалося ТОВ "Агрофірма ЮГ-М", що не оспорюється сторонами.

Пред`являючи позов, позивачі стверджують, що оспорювані договори вони не підписували, підпис у них вчинено іншими особами.

В провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області знаходиться цивільна справа №623/1607/18 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ТОВ "Агрофірма ЮГ-М" про визнання недійсними цих же договорів оренди земельних ділянок, в якій позивачі з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову та позовної заяви просять суд усунути перешкоди у здійсненні власником земельної ділянки права користування та розпорядження майном, зобов`язавши відповідача повернути ОСОБА_3 , як власнику, земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0162, розміром 4,5933 га, із земель приватної власності, розташовану на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області; усунути перешкоди у здійсненні власником земельної ділянки права користування та розпорядження майном, зобов`язавши відповідача повернути ОСОБА_4 , як власнику, земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0250, розміром 4,3247 га, із земель приватної власності, розташовану на території Заводської сільради Ізюмського району Харківської області.

Для з`ясування цих обставин по справі №623/1607/18 призначались судова почеркознавча експертиза, проведення яких було доручено Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. З Висновку № 10/8/83СЕ-20, складеним 26.11.2020 року судовим експертом О. М. Хлівняк, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_3 в графах: «Орендодавець», «Передав-орендодавець» в першому та другому екземплярам договору оренди землі від 20.12.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М", зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру 10.12.2007 р., на земельну ділянку № НОМЕР_1 в контурі № НОМЕР_3 кадастровий номер :04:000:0162, площею 4,5933 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 20.12.2006 р., укладеному між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ЮГ-М» на земельну ділянку № НОМЕР_1 в контурі № НОМЕР_3 площею 4.5933 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, акті приймання-передач і земельної ділянки від 20.12.2006 р., укладеному між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М", на земельну ділянку № НОМЕР_1 в контурі № НОМЕР_3 площею 4,5933 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, виконані не ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в графах: «Орендодавець», «Передав-орендодавець» в першому та другому екземплярах договору оренди землі від 02.11.2007 р., укладеному між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М", зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» 30.10.2008 р., на земельну ділянку № НОМЕР_2 в контурі № НОМЕР_4 кадастровий номер :05:000:0250 площею 4,3247 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 02.11.2007 р., укладеному між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М", на земельну ділянку № НОМЕР_2 в контурі № НОМЕР_4 площею 4,3247 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, акті приймання-передачі земельної ділянки від 02.11.2007 р., укладеному між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М", земельну ділянку №595 в контурі № НОМЕР_4 площею 4,3247 га, розташовану на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, виконані не ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою. (т.2 а.с.19-31).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Встановивши, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договори оренди землі не підписували, відповідно, істотні умови цих договорів не погоджували, суд доходить до висновку, що у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення на укладення спірних договорів.

Разом з цим, у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15, який полягав у тому, що договір, укладений без волевиявлення позивача, зокрема підписаний не ним, а іншою особою, може бути визнано недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Враховуючи наведене, спірні договори оренди землі є неукладеними, тому у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав обрання позивачами неефективного способу захисту, оскільки неможливо розірвати неукладені договори.

При цьому, за наявності для того підстав позивачі не позбавлені права заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належним їм майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельних ділянок або скасування запису про державну реєстрацію речового права. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96)).

Судові витрати слід віднести на рахунок позивачів згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89,141, 211, 259-265 ЦПК України, ст. 203, 319, 627, 638, 640 ЦК України, ст.13, 16, 18, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ЮГ-М" про розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовити повністю.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 29 вересня 2021 року.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т. Д. Бєссонова