Номер провадження: 22-ц/813/684/21
Номер справи місцевого суду: 947/7897/20
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №947/7897/21 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року у складі судді Бескровного Я.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 8 квітня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 19 лютого 2009 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 19 лютого 2009 року заборгованість станом 16 березня 2020 року в загальній сумі 12834,38 грн. та судові витрати (а.с.1-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 4 травня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.53).

Відповідач ОСОБА_1 відзив не подав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю отримання кредиту (а.с.61-62).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.64-68).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзиві на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

19 лютого 2009 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті Банку (а.с.27).

Тоді ж 19 лютого 2009 року ОСОБА_1 під підпис ознайомився з умовами кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де зазначено фінансові умови кредитування з прикладами розрахунку суми плати за користування кредитними коштами тощо (а.с.28).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 19 лютого 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано у період з 20 лютого 2009 року по 28 лютого 2018 року 9 карток, з них першу картку видано 20 лютого 2009 року за №4149 .… …. 6742, строком дії 04/10, тобто квітень 2010 року включно, останню картку видано 28 лютого 2018 року за №5168 …. …. 5732, строком дії 12/21, тобто грудень 2021 року включно (а.с.26).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки картковий рахунок старував 20 лютого 2009 року по картці 4149 …. …. 6742 з кредитним лімітом 500,00 грн., який 15 вересня 2009 року збільшений до 2000,00 грн., 11 червня 2010 року збільшений до 4000,00 грн., 22 жовтня 2010 року збільшений до 4800,00 грн., 24 листопада 2010 року збільшений до 5600,00 грн., 23 грудня 2010 року збільшений до 6600,00 грн., 24 лютого 2011 року збільшений до 8600,00 грн., 19 березня 2011 року збільшений до 10600,00 грн., 29 листопада 2018 року зменшений до 0,00 грн. (а.с.25).

Виписка по рахунку відображає рух коштів (а.с.18-24).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 19 лютого 2009 року заборгованість станом на 16 березня 2020 року склала 22889,97 грн., з них: 12834,38 грн. заборгованість за кредитом; 4956,64 грн. заборгованість по процентам, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; пеня 3521,76 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1066,19 грн. штраф (процентна складова) (а.с.8-17).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 19 лютого 2009 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 28 лютого 2018 року платіжної картки №5168 …. …. 5732 встановлено до 12/21, тобто до 31 грудня 2021 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 8 квітня 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 31 березня 2016 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 12834,38 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення вимог в частині стягнення пені в сумі 3532,76 грн., штрафів в загальній сумі 1566,19 грн.

Щодо вимог про стягнення процентів в сумі 4956,64 грн., то такі заявлено на підставі статті 625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а не як проценти за користування кредитними коштами. Доданий до позову розрахунок процентів не відповідає правовій природі, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України процентів від простроченої суми. Іншого розрахунку позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги в частині процентів вже містять інше правове обґрунтування, а саме обґрунтування процентів як плати за користування коштами (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Оскільки позовні вимоги не містять вимог про стягнення процентів за користування коштами на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України, а містять вимоги про стягнення процентів як відповідальності за порушення грошового зобов`язання на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, то виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства відсутні підстави для стягнення заявленої суми 4956,64 грн. у даній справі як процентів за користування коштами (доводи апеляційної скарги в частині процентів виходять за межі правового обґрунтування, зазначеного у позові).

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн., а всього в загальній сумі 5255,00 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 16 грудня 2021 року повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку; відповідач, зловживаючи процесуальними правами, кореспонденцію за адресою реєстрації місця проживання не отримує; справа в провадженні суду з грудня 2020 року, учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 19 лютого 2009 року заборгованість станом на 16 березня 2020 року за тілом кредиту в сумі 12834 грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 5255 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова