Справа № 303/6290/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., БИСАГИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/6290/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Закарпатська регіональна філія Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» та Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 9 червня 2021 року, повний текст якого складено 18 червня 2021 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., -

встановив:

22.10.2020 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяла адвокат Софілканич М.І., звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради, третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, визначила Закарпатську регіональну філію ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» та ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області і мотивувала позов таким.

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 303/3830/20 за її позовом до ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Під час розгляду справи позивачці стало відомо про те, що рішенням 40-ї сесії 5-го скликання від 18.12.2008 № 804 Мукачівська міська рада передала ОСОБА_2 у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0230 по АДРЕСА_1 .

За обставинами цих цивільних справ землевпорядна організація відмовила позивачці у розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєнні кадастрового номера у зв`язку з накладенням одна на одну суміжних земельних ділянок.

Із кадастрового плану вбачається, що при приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки нею частково приватизована земельна ділянка позивачки. Внаслідок порушень при визначенні конфігурації земельної ділянки ОСОБА_2 передача їй у власність земельної ділянки площею 0,10 га відбулась за рахунок включення до її складу частини земельної ділянки, якою користується позивачка.

Таким чином, межі земельної ділянки відповідачки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками, не відповідають межам, визначеним Закарпатською РФ ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів, у зв`язку з чим виникло накладення площ суміжних ділянок.

Отже, рішення 40-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 18.12.2008 № 804 порушує права позивачки, оскільки виявлені порушення перешкоджають їй у реалізації прав користування та розпорядження земельною ділянкою, унеможливлюють розробку технічної документації для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера та внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України, ЗК України та іншого законодавства щодо прав на землю та їх захисту, позивачка ОСОБА_1 просила:

«Визнати недійсним та скасувати рішення 40 сесії 5 скликання від 18.12.2008 № 804 Мукачівської міської ради про передачу земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0230 у власність ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .». Судові витрати просила покласти на відповідачів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09.06.2021 позов задоволено:

визнано недійсним та скасовано рішення 40 сесії 5 скликання від 18.12.2008 № 804 Мукачівської міської ради в частині передачі земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0230 у власність ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ;

стягнуто на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 і Мукачівської міської ради з кожного:

по 420,40 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору;

по 6675,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_2 , сформована частково за рахунок земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 , відтак рішення органу місцевого самоврядування про надання відповідачці у власність земельної ділянки порушує законні земельні права позивачки, яка вправі вимагати їх захисту. Ці обставини підтверджуються наявними в справі доказами, в тому числі, висновком судового експерта.

Відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бедь М.І., оскаржила рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На обґрунтування скарги наводить такі доводи.

Суд не врахував дійсних обставин набуття сторонами у користування та у власність суміжних земельних ділянок. Зокрема, позивачка не надала суду доказів, які б підтверджували відведення в натурі їй або попереднім власникам житлового будинку по АДРЕСА_2 земельної ділянки в конкретних межах і конкретної конфігурації та площі.

Відтак, позивака не довела, що приймаючи оскаржене рішення орган місцевого самоврядування порушив її права, діяв поза межами своїх повноважень і закону. Понад те, у відповіді на відзив позивачка визнала, що вина органу місцевого самоврядування при внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку ОСОБА_2 відсутня.

Висновок судової земельно-технічної експертизи від 15.03.2021 № 0018/2021, проведеної в справі № 303/3830/20, не може бути належним і допустимим доказом у справі, що розглядається, зокрема, через різні предмети позову в справах, через відсутність належних і допустимих доказів щодо параметрів земельної ділянки позивачки, а також власне через те, що судовий експерт не дав відповіді в судовому засіданні стосовно того, чи належить спірна частина земельної ділянки (0,028 га) саме землекористувачу ОСОБА_1 , оскільки, як вказав експерт при роз`ясненні свого висновку, це не було предметом дослідження.

Суд не дав оцінки тій обставині, що рішенням Мукачівської міської ради від 18.12.2008 № 804 земельну ділянку було надано у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а право спільної сумісної власності на цю ділянку було припинене 25.06.2014 в результаті її поділу. Цього ж дня ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подарували належні їм частки в праві власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , яка лише з цього часу стала власником ділянки із тими параметрами, в яких вона належала також і цим попереднім власникам.

Позивачка обрала неналежний спосіб захисту свого права, а рішенням суду визнано незаконним і скасовано рішення органу місцевого самоврядування в цілому, тобто, щодо всіх осіб (окрім ОСОБА_2 ), яким за списком були передані у власність земельні ділянки.

Судові витрати в частині оплати професійної правничої допомоги визначені позивачкою неналежним чином, за відсутності конкретної угоди про порядок обчислення гонорару адвоката і є надмірними та не підтверджуються належним чином доказами щодо обсягу і вартості наданих послуг. Не було враховано й те, що адвокатом вивчалися ті самі обставини, що і в справі № 303/3830/20.

Сторона просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з того, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідачки ОСОБА_2 адвоката Бедь М.І., яка апеляцію підтримала, позивачки ОСОБА_1 адвоката Софілканич М.І., яка скаргу не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, із наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

За приписами ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 4, 5, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін; диспозитивність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються, ані щодо відповідача, до якого вони пред`явлені.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Апеляційний суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Встановлено, що громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (1976 р.н.) і ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 28.11.2005 на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому від 25.11.2005 № 277, на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності було зареєстроване 11.05.2007, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2007 № 14521406, виданим Мукачівським МБТІ та ЕО (а.с. 57).

40 сесія 5 скликання Мукачівської міської ради Закарпатської області 18.12.2008 прийняла рішення № 804 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким передала безкоштовно у приватну власність громадян земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), для садівництва, гаражного будівництва згідно з додатком № 1 (п. 1 рішення), який, своєю чергою, є списком громадян, що їм передаються у власність земельні ділянки, де для будівництва та обслуговування житлового будинку в спільну сумісну власність значиться передача земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (п. 2 пп. 2.3. списку) (а.с. 23).

На підставі рішення Мукачівської міської ради 18.12.2008 № 804 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був 24.07.2009 виданий Державний акт серії ЯЕ № 433241 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0230 (а.с. 60).

З відображеного в Державному акті плану меж земельної ділянки в сукупності з іншими схематичними матеріалами щодо розташованої по АДРЕСА_1 земельної ділянки вбачається, зокрема, що по лінії Б-В земельна ділянка межує із землями, які перебувають в користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (фактичне продовження земельної ділянки), а по лінії В-Г земельна ділянка межує із землями «гр. ОСОБА_5 » (а.с. 56, 57, 60).

Видачі Державного акта серії ЯЕ № 433241 на право власності на земельну ділянку від 24.07.2008 передувало виготовлення у 2009 році Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:007:0230 (а.с. 51-59).

Згідно з даними Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.2013 державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. за реєстровим № 2-428, спадкоємцями житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 і належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.07.1986 Мукачівською держнотконторою за реєстровим № 5588, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_7 і донька ОСОБА_1 по 1/2 частці у спадщині кожен (а.с. 9).

Право власності ОСОБА_8 на 1/4 частку в житловому будинку АДРЕСА_2 на підставі вказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом було зареєстроване 17.09.2013, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2013 № 9519943, виданим держнотаріусом ОСОБА_9 (а.с. 10, 14-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (1952 р.н.), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (1976 р.н.) і ОСОБА_2 :

уклали договір про поділ земельної ділянки та визначення часток, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. за реєстровим № 2749, яким припинили право своєї спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0230, розташовану по АДРЕСА_1 , та здійснили її поділ із визначенням рівних часток кожного із співвласників (по 1/4) у праві власності на земельну ділянку (а.с. 61-62);

уклали договір дарування 3/4 часток земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. за реєстровим № 2751, згідно яким ОСОБА_3 (1952 р.н.), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (1976 р.н.) подарували ОСОБА_2 належні їм частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:007:0230, розташовану по АДРЕСА_1 (а.с. 63-64).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.07.2020 № 216173641 підтверджується факт державної реєстрації 25.06.2014 набуття ОСОБА_2 права власності на 3/4 частки земельної ділянки, що раніше належали ОСОБА_3 (1952 р.н.), ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (1976 р.н.), а також факт державної реєстрації 25.06.2014 набуття ОСОБА_2 права власності на 3/4 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі укладених із ОСОБА_3 (1952 р.н.), ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (1976 р.н.) договорів про виділ у натурі частки нерухомого майна та дарування, посвідчених приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. за реєстровими номерами, відповідно, 2748 і 2750 (а.с. 16-18).

Листом від 12.10.2020 № 95 у відповідь на запит адвоката Софілканич М.І. Закарпатська регіональна філія ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила, що ОСОБА_1 було відмовлено в розроблені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ділянку за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з неможливістю виконання договірних зобов`язань із щодо даного виду робіт та внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, оскільки за результатами кадастрового знімання вказаної ділянки та при аналізі кадастрової інформації виявлено накладання меж у результаті помилок у визначенні меж суміжних земельних ділянок (а.с. 22).

З наведеного вище випливає наступне.

40 сесія 5 скликання Мукачівської міської ради 18.12.2008 прийняла рішення № 804, яким відповідно до списку громадян, що є додатком № 1 до рішення, надала у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (1952 р.н.), ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (1976 р.н.).

До Державного земельного кадастру з номером :01:007:0230 ця земельна ділянка була внесена, а права на неї були оформлені державним актом на право власності на земельну ділянку у 2009 році саме як на ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності чотирьох осіб.

Власником указаної земельної ділянки в цілому ОСОБА_2 стала не на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тільки у 2014 році за результатом вчинення двох правочинів.

Таким чином, Мукачівська міська рада 18.12.2008 не приймала рішення № 804 «про передачу земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0230 у власність ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 », як це у вигляді предмета позову сформульовано позивачкою ОСОБА_1 . Власне такого рішення не існує, а визначення в наведений спосіб предмета позову всупереч дійсним обставинам об`єднує в одне формулювання юридичні факти та обставини, які виникли в різний час, із різних підстав і щодо різних осіб.

Той факт, що в наведеному в якості предмета позову формулюванні рішення органом місцевого самоврядування не приймалося і саме такого рішення не існує, визнаний під час апеляційного розгляду справи представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Софілканич М.І.

Зазначене вже само по собі виключало можливість задоволення позову безвідносно до підстав і мотивів, з яких він був пред`явлений, до доказів, які на підтвердження обґрунтованості такої вимоги позову подавалися. Втім, і щодо окремих доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував своє рішення, апеляційний суд вважає за необхідне вказати на таке.

Доказуючи свою правову позицію в справі позивачка надала суду Висновок судової земельно-технічної експертизи від 15.03.2021 № 0018/2021, виконаної судовим експертом Павличем О.В. у справі № 303/3830/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ЗРФ ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» та ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с. 113-128). Згідно з експертним висновком земельна ділянка, що належить ОСОБА_2 , частково (в межах 0,0028 га) сформована за рахунок земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції прийняв цей експертний висновок як доказ і, крім того, в судовому засіданні допитав судового експерта ОСОБА_10 з метою роз`яснення висновку та обґрунтував своє рішення відповідним чином. Такі дії суду суперечать вимогам цивільного процесуального закону.

Висновок судового експерта, про який ідеться, був наданий в іншій справі і попри те, що в тій іншій справі йдеться про спір між тими самими сторонами щодо взаємного розташування суміжних земельних ділянок, наявності чи відсутності накладання в плані однієї ділянки на іншу та, відповідно, наявності чи відсутності порушення земельних прав сторін, не міг на момент розгляду справи судом першої інстанції бути використаний як доказ.

На час ухвалення судом рішення, що оскаржується (09.06.2021), розгляд справи № 303/3830/20 ще тривав, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення в цій справі було ухвалене лише 18.10.2021 і не набрало законної сили, позаяк було оскаржене ОСОБА_2 , за апеляцією якої ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.12.2021 було відкрито апеляційне провадження (посилання в мережі Internet https://reyestr.court.gov.ua/Review/100638720 і https://reyestr.court.gov.ua/Review/101771797). Отже, експертний висновок має статус доказу в іншій справі, рішення в якій не набрало законної сили, та підлягає оцінці як доказ саме в тій іншій справі. За наявності для того підстав лише чинні судові рішення, ухвалені в справі № 303/3830/20, можуть мати преюдиційне значення, а обставини, встановлені цими рішеннями, в тому числі, й ті, що можуть бути встановлені вказаним експертним висновком, можуть враховуватися при вирішенні іншої справи (справ) (ст. 82 ч.ч. 3, 4 ЦПК України).

Оцінка по суті експертного висновку як доказу в іншій справі та обґрунтування ним рішення за наведених вище обставин незаконно легалізує цей документ як доказ у справі, в якій відповідна судова експертиза не призначалася, не проводилася, у зв`язку з чим не виконувався й комплекс вимог, передбачених для забезпечення прав учасників процесу саме в цій справі (склад яких, до того ж, є відмінним від складу учасників процесу в справі № 303/3830/20) під час призначення судової експертизи (ст.ст. 12, 43, 49, 103 та інші норми ЦПК України), що порушує процесуальні права учасників справи. Крім того, така незаконна легалізація експертного висновку як доказу в цій справі може потягти негативні процесуальні наслідки для справи, в якій у дійсності судова експертиза призначалася та проводилася.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Відтак, вищевказані висновок судового експерта та його роз`яснення в суді не є допустимими доказами, тому відповідні обставини, що були покладені в основу позову та рішення суду першої інстанції, не можна визнати доведеними в належний процесуальний спосіб.

Під час апеляційного розгляду справи суд обговорив питання щодо необхідності зупинення провадження в справі до набрання законної сили рішенням у справі № 303/3830/20 і дійшов висновку про відсутність підстав для цього.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (ст. 251 ч. 1 п. 6 ЦПК України).

Незважаючи на те, що в справі № 303/3830/20 є предметом доказування та встановлюються обставини, які з огляду на фактичні обставини обох справ мають певне значення і для справи, що розглядається, спосіб пред`явлення позову в даній справі, визначення його предмета виключають можливість задоволення позову. Вирішення даної справи не є об`єктивно неможливим до вирішення справи № 303/3830/20, результат якої з огляду на предмет позову є самостійним і залежно від суті ухваленого рішення може за відповідних умов враховуватися в подальшому.

Немає підстав і для закриття провадження в справі відповідно до ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України, позаяк спір між сторонами існує. Відповідно до правової позиції позивачки рішенням органу місцевого самоврядування про надання відповідачці у власність земельної ділянки порушуються її земельні права, проте, за наявності предмета спору власне предмет позову (не спору) сформульований неправильно, тому питання підлягає вирішенню в площині наявності чи відсутності підстав для задоволення такого позову по суті.

Насамкінець. Учасниками цивільних і процесуальних відносин, зокрема, третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є юридичні особи (ст. 2 ч. 1, ст.ст. 80, 91, 92 ЦК України, ст. 2 ч. 1, ст.ст. 42, 46-48, 53 ЦПК України). Позивачка зазначила третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Закарпатську регіональну філію Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство», яка за загальнодоступними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство», а не юридичною особою та має . За таких умов у справі не брала участі належна третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, який розглядає справу в межах пред`явлених позивачем вимог, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, на стадії апеляційного розгляду справи предмет позову у формулюванні позивачки не може бути змінений, апеляційний суд не вправі виходити за межі саме такого предмета позову, обирати на свій розсуд межі позову, елементи його предмета тощо, відповідні недоліки на стадії апеляційного розгляду справи не можуть бути усунуті (ст. 13 ч. 1, ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 20, 21, 316-319, 321, 328, Глави 29, ст. 396 ЦК України, ст.ст. 78-81, 90, 95, 152, 155 ЗК України, інших норм законодавства, право власності на землю та/або право землекористування, набуваються в порядку, передбаченому законом, правомірність набуття цих прав презюмується; власник земельної ділянки і землекористувач вправі вимагати захисту свого права, усунення будь-яких порушень у його здійсненні і захищаючи свої законні права та інтереси не може бути позбавлений права на належний у процесуальному розумінні як позов, так і захист від відповідного позову.

Тож право власника земельної ділянки та/або землекористувача на пред`явлення відповідних вимог не може заперечуватися як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, правильно визначити та сформулювати предмет позову, правильно визначити суб`єктний склад і процесуальний статус відповідних учасників справи, обґрунтувати та довести позов належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для задоволення позову немає, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення сформульованої позивачкою вимоги та за відсутності доказів на підтвердження відповідних обставини ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої щодо відсутності доказів і підстав для задоволення позову вірні по суті, слід задовольнити, рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 9 червня 2021 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 5 січня 2022 року.

Судді