Справа № 352/1250/21
Провадження № 2/352/763/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

29.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з цивільним позовом до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що його мамі ОСОБА_3 , було видано дозвіл на житлове будівництво будинковолодіння в АДРЕСА_1 . В 1988 році мама виготовила будівельний паспорт та розпочала житлове будівництво. Будинковолодіння збудоване нею в 1991 році. Однак свідоцтво про право власності вона не отримувала, відповідно її право власності не зареєстровано в реєстрах речових прав.

Крім того, у вищевказаному будинковолодінні також проживали його баба ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 баба померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на все спадкове майно в тому числі на земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном у зв`язку з тим, що батько використовував речі побутового вжитку покійної. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно в нотаріальному порядку батько не оформив свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 також помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на все спадкове майно в тому числі на вищевказану земельну частку (пай), яка ним була успадкована, але не оформлена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а також на належну особисто батькові земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектарах на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_3 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном оскільки мама використовувала речі побутового вжитку покійного. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно в нотаріальному порядку мама не оформила свої спадкові права.

02 грудня 2009 року мама, при житті, склала заповіт, про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , 1967 року народження.

На даний час, вищезазначений заповіт не відмінявся і не змінювався.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 також померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне їй майно в тому числі на спірне будинковолодіння в АДРЕСА_1 і дві земельних частки (паї) відповідно розміром 24,06 та 24,06 в умовних кадастрових гектарах на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Він є спадкоємцем за заповітом спірного нерухомого майна. Зазначає, що крім нього спадкоємцем за законом першої черги був також його брат - ОСОБА_6 . Проте, останній ІНФОРМАЦІЯ_4 також помер. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_3 , які б заявили про свої спадкові права на дане спадкове майно, немає.

Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що 23.02.2011 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про відмову від спадщини він до РДНК не подавав.

02 вересня 2020 року йому нотаріальною конторою було видано спадщину на інше спадкове майно - земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, ОСОБА_7 , державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори, 23.06.2021 йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння та інших дві земельних частки (паї) розміром 24,06 і 24,06 в умовних кадастрових гектари у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно.

Крім того, в актових записах про народження батька його ім`я вказано « ОСОБА_8 » замість правильно « ОСОБА_8 », а його батьками є « ОСОБА_9 », син ОСОБА_10 та « ОСОБА_11 », донька ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , уродж. ОСОБА_14 .

За таких обставин, він вимушений звернутись до суду із цією заявою про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник вказав, що ОСОБА_1 належить право власності на спірне будинковолодіння та дві земельних частки (пай) розміром 24,06 і 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів він не може скористатися своїми правами на спадкове майно.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, 19.08.2021 від нього до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, не заперечував проти задоволення позову.

Допитана в підготовчому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду надала показання, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 , яка померла в 1996 році.

Допитана в підготовчому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 вказала, що ОСОБА_4 , яка померла в 1996 році є матір`ю ОСОБА_5 , який помер в 1997 році.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши думку позивача та його представника, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до архівної довідки виданої Державним архівом Івано-Франківської області від 03.07.2020 року №П-55(Ц)/06-06 в актових записах про народження батька його ім`я вказано « ОСОБА_8 » замість правильно « ОСОБА_8 », а його батьками є « ОСОБА_9 », син ОСОБА_10 та « ОСОБА_11 », донька ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , уродж. ОСОБА_14 (а.с.26).

Згідно з довідкою Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 07.07.2020 №467 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , були постійними жителями села Вільшаниця та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , хто на момент їх смерті був зареєстрований у будинковолодінні встановити неможливо у зв`язку із пожежею в грудні місяці 2002 року в приміщенні сільської ради де було знищено всі по гоподарські книги. Також, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 була постійним жителем села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області та до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті останньої з нею був зареєстрований син ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.32).

Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 27.07.2012 серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 10.04.1997 серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер в с. Вільшаниця 10.04.1997 (а.с.11).

Відтак з оглянутих вище документів та показів свідків, суд вважає доведеним факт родинних відносин, між померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки,

Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування.

Також, щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів №132 від 16 липня 1988 року, акту виносу в натурі меж земельної ділянки від 26.07.1988 ОСОБА_3 було видано дозвіл на житлове будівництво будинковолодіння в АДРЕСА_1 . В 1988 році остання виготовила будівельний паспорт та розпочала житлове будівництво. Будинковолодіння збудоване нею в 1991 році.

Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, ОСОБА_3 вважається власником вищевказаного майна, не зважаючи на те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_3 не отримувала.

Будинковолодіння складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, дійсна інвентарна вартість якого, згідно технічного паспорта, становить 415599 грн 00 коп.

Крім того, у вищевказаному будинковолодінні також проживали баба позивача ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 21.06.1996 серія НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 баба померла (а.с. 10). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все спадкове майно в тому числі на земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, вартість якого становить 3255 грн.12 коп.

Право власності ОСОБА_4 на вищевказаний пай посвідчується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №312714 виданого 24 жовтня 2000 року Тисменицькою районною державною адміністрацією (а.с.39).

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном у зв`язку з тим, що використовував речі побутового вжитку покійної. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно в нотаріальному порядку батько не оформив свої спадкові права.

Згідно з свідоцтвом про смерть виданим ІНФОРМАЦІЯ_6 серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на все спадкове майно в тому числі на земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, яка ним була успадкована але не оформлена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а також на належну особисто батькові земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, вартість якої становить 3255 грн 12 коп. Право власності ОСОБА_5 на вищевказаний пай посвідчується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №312713 виданого 24 жовтня 2000 року Тисменицькою районною державною адміністрацією (а.с.38).

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_3 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном оскільки використовувала речі побутового вжитку покійного. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно в нотаріальному порядку не оформила свої спадкові права.

02 грудня 2009 року остання, при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем Вільшаницької сільської ради та внесено в реєстр за №77 про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , 1967 року народження (а.с.28).

На даний час, даний заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідками Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 07.07.2020 №467, від 30.11.2019 №779 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.12.2009.

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 17.09.2010 серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне їй майно в тому на спірне будинковолодіння в АДРЕСА_1 і дві земельних частки (паї) відповідно розміром 24,06 та 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом спірного нерухомого майна. Також, спадкоємцем за законом першої черги був його брат - ОСОБА_6 . Однак, останній відповідно до свідоцтва про смерть виданого 15.06.2021 серія НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер (а.с.12).

Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_3 , які б заявили про свої спадкові права на дане спадкове майно, немає.

Відповідно до вимог ст.ст. 1235, 1268 ЦК України, ОСОБА_1 , прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що 23.02.2011 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за №149, спадкова справа №75/2011 р, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини (а.с.27). Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1 до РДНК не подавав.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке йому не видано, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів власності на майно.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ст. ст. 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також, відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , від спадщини не відмовлявся, спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Так, як спадкодавцеві належало право власності на спірне будинковолодіння в АДРЕСА_1 , та право на дві земельні частки (пай) розміром 24,06 і 24,06 в умовних кадастрових гектарах на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, то за спадкоємцем ОСОБА_1 слід визнати право на земельні частки (паї), а не право власності як про це зазначено у позовній заяві та право власності на будинковолодіння.

Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 200, 258, 259, 264, 265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 392, 1216, 1217, 1218 ЦК України, ст.ст. 81, 152 ЗК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, що належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №312714, виданого 24 жовтня 2000 року Тисменицькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №35.

Визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 24,06 в умовних кадастрових гектари на території села Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, що належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №312713, виданого 24 жовтня 2000 року Тисменицькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №36.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , с. Вільшаниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77440, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач: Тисменицька міська рада Івано-Франківської області, вул. Галицька, буд. 17, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77401, .

Рішення складене в повному обсязі 22.09.2021 року.

Суддя Д.В. Гриньків