Справа № 2-9027/2010
Провадження № 6/201/351/2021
УХВАЛА

03 вересня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Гаржи О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача на правонаступника у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021р. до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну стягувача на правонаступника у цивільній справі за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2010р. по справі № 2-9027/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором № 391 від 29.12.2006р.

На виконання рішення суду було видано виконавчі листи.

ПАТ «Дельта Банк» придбало кредит у ТОВ «Український промисловий банк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010р., посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є., реєстровий № 2258.

02.10.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір № 2307/К про відступлення прав вимоги, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., зареєстровано у реєстрі № 1971, згідно з умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

З огляду на вищевикладене, виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник заявника в заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-9027/2010 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27.04.2010р. задоволені позовні вимоги позивача і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором № 391 від 29.12.2006р. в розмірі 4 477 680,10 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» суму судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2012р. представник позивача ОСОБА_2 отримала копію рішення та 2 виконавчих листа.

Судом встановлено також, що 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 391 від 29.12.2006р. перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

27.05.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (с. Антонюк О.А.) замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) по цивільній справі № 2-9027/2010 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення сум, з ВАТ «Український промисловий банк» на його правонаступника ТОВ «Дельта Банк».

02.10.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір № 2307/К про відступлення прав вимоги, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., зареєстровано у реєстрі № 1971.

24.12.2020р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (с. Батманова В.В.), на підставі заяви ТОВ «Діджи Фінанс», замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості, виданому по цивільній справі № 2-9027/2010 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення сум, з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс».

В результаті цього виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» у цивільній справі № 2-9027/2010 на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору № 391 від 29.12.2006р., який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 та враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості реалізовувати свої права згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що 24.12.2020р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (с. Батманова В.В.), на підставі заяви ТОВ «Діджи Фінанс», замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості, виданому по цивільній справі № 2-9027/2010 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення сум, з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс».

Отже, питання про заміну сторони стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс» вже вирішено судом, у зв`язку з чим повторно подане до суду клопотання ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони стягувача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 353, 442 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача на правонаступника у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова