Справа 237/2296/21
Номер провадження 2/237/1065/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі Сідаш О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В позові вказала, що з відповідачем 09.11.2002 році уклала шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Курахівської міської ради Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №103. Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Мар`їнського районного суду від 26.03.2021 року їх шлюб було розірвано.

За час шлюбу, відповідач за спільні кошти подружжя придбав у власність квартиру.

Майно, яке вони придбали під час проживання однією сім`єю добровільно не поділено, так як вони не можуть дійти згоди відносно придбаного майна, тому вона вимушена звернутися до суду. За час сумісного проживання ними була придбана трьох кімнатна квартира в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 394801 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши учасників судового засідання, оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002 року, згідно свідоцтва про одруження від 09.11.2020 року.

Згідно копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 26.03.2021 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний.

За час перебування у шлюбі було придбано нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23 квітня 2008 року.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна кожного із подружжя є рівними, оскільки підстави для відступу від принципів рівності частко подружжя судом не встановлено.

При цьому, відповідач визнав позовні вимоги, про що зазначив у судовому засіданні, таке визнання позовну не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання та вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 89, 200, 206, 247, 263-265, 273, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлен 13.09.2021 року.

Суддя М.Д.Медведський

Дата документу 13.09.2021