Справа № 496/4326/21
Провадження № 2-о/496/163/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

вимоги заявника: про продовження обмежувального припису стосовно кривдника,

заявниця - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

1. 20 вересня 2021 року ОСОБА_2 (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису стосовно кривдника - ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа).

2. Заява обґрунтована тим, що зареєстрований шлюб між сторонами було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 січня 2020 року по справі 496/2359/19. Від шлюбу сторони по справі мають спільного сина. Спільне життя сторін не склалось через різні життєві погляди, постійні непорозуміння та сварки, що вчинялися кривдником, який агресивно себе поводив, штовхав заявницю, вчиняв тиск на заявницю, принижув її честь та гідність. Також кривдник неодноразово застосовував фізичну силу, висловлював образи нецензурною лайкою, завдавав заявниці тілесні ушкодження, внаслідок чого заявниця неодноразово викликала органи поліції. Крім того, кривдник чинить перешкоди у проживанні та користуванні житловим будинком, який належить заявниці на праві приватної власності, тому на даний час, заявниця вимушена проживати за місцем мешкання своїх батьків. Кривдник пише заявниці смс-повідомлення, в яких містяться погрози, агресивно себе поводить, вчиняє психологічний тиск на неї. На теперішній час кримінальні провадження відносно кривдника не закриті та досудове провадження триває. Крім того, кривдника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року по справі 496/1340/20, яке набрало законної сили, відносно кривдника було вже видано обмежувальний припис, але він продовжує здійснювати психологічний тиск на заявника шляхом погроз, та. крім того, здійснює перешкоди у користуванні будинком, змінює та ламає замки, пошкодив засоби обліку електроенергії та теплоенергії. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року по справі 496/1340/20 заяву заявниці, заінтересована особа: кривдник про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - задоволено частково та видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника, із наступними заходами тимчасового обмеження: усуненням перешкоди у користуванні житловим будинком, шо є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; усуненням перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника: забороною кривдника наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці, а також за місцем мешкання батьків заявниці: забороною кривдника вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс повідомлення) з заявницею та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Постановою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 року апеляційну скаргу кривдника - залишено без задоволення, а апеляційну скаргу заявниці - задоволено та рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2020 року в частині відмови у задоволенні заяви заявниці про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони кривднику перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення; видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника та заборонено кривднику перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею. В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року - залишено без змін. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 грудня 2020 року по справі 496/5446/20 заяву заявниці, заінтересована особа: кривдник про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - задоволено та видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника. Продовжено дію обмежувального припису шодо кривдника на строк 6 (шість) місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; заборонити кривднику наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці, а також за місцем мешкання батьків заявниці; заборонити кривднику вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс повідомлення) з заявницею та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити кривднику перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею. Про продовження обмежувального припису стосовно кривдника у встановлений законом строк повідомлено Усатівське ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, виконавчий комітет Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області. Таким чином, навіть після прийняття вищевказаного рішення кривдник продовжує вчиняти протиправні дії по відношенню до заявниці та її майна, тобто на теперішній час існує обґрунтовані підозри того, що вона буде перебувати у небезпеці після закінчення дії вищезазначеного рішення суду, отже є великий ризик продовження вчинення домашнього насильства кривдником відносно заявниці та можливість настання невідворотних наслідків для стану її здоров`я та життя. Так, заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо вжиття заходів з приводу протиправних дій (домашнього насильства) кривдником, шо підтверджується Актом обстеження проживання в будинку (квартири), встановлено, що заявниця, не може потрапити до власної оселі в зв`язку з тим, що замки на дверях замінені; Протоколом прийняття заяви від заявниці інспектором СРПП ВП № 2 ОРУП № 2 ГУ НП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 21 серпня 2021 року, від 06 вересня 2021 року, пояснень заявника, а саме погроз в адресу заявниці та її батьків фізичною розправою в присутності свідків; витягом із ЄРДР (кримінальне провадження №0000871) підтверджується, що за заявою заявниці від 26 грудня 2019 року, внесені відомості до ЄРДР про нанесення їй легких тілесних ушкоджень кривдником (ч. 1 ст. 125 КК України), згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №30689 виданої лікарем Одеської обласної клінічної лікарні нейрохірургічного відділення м. Одесса вбачається, що заявниця знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКБ с 26 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року з діагнозом струс головного мозку, численні забої, синці голови, забій правої кисті, закритий перелом кісток носу зі зміщенням уламків; астено-невротичний синдром. Кривдник вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Його агресія щоразу посилюється. У зв`язку з викладеним ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою.

3. Заінтересована особа - ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви та пояснив, що він не вчиняє домашнє насилля відносно заявниці. Також зазначив, що 1/2 частина будинку, в якому проживає ОСОБА_2 належить йому, вказаний будинок він побудував за власні кошти. Заявниця ображала його, у зв`язку з чим, останньому довелося лікуватися та як наслідок він має хвороби передміхурової залози і геморой. Автомобілем, який зображений на фотокартках, останній не користується з вересня 2020 року та він належить ОСОБА_2 , але був придбаний в період шлюбу.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

4. Заявник - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 46)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року, цивільну справу № 496/4326/21, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 21 вересня 2021 року було відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до розгляду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.

8.Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року по справі 496/1340/20 заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - задоволено частково та видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника, із наступними заходами тимчасового обмеження: усуненням перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шо є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; усуненням перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; забороною ОСОБА_1 наближатися на відстань 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці, а також за місцем мешкання батьків заявниці: забороною ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс повідомлення) з заявницею та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. (а.с. 8-11)

9. Постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви заявниці про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони кривднику перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення; видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника та заборонено кривднику перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею. В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року - залишено без змін. (а.с. 12-19)

10. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 грудня 2020 року по справі 496/5446/20 заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису задоволено. Продовжено дію обмежувального припису шодо кривдника на строк 6 (шість) місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав: усуненням перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шо є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; усуненням перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права приватної власності заявниці з боку кривдника; забороною ОСОБА_1 наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці, а також за місцем мешкання батьків заявниці; забороною ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс повідомлення) з ОСОБА_2 та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; забороною ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою заявницею. Про продовження обмежувального припису стосовно кривдника у встановлений законом строк повідомлено Усатівське ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, виконавчий комітет Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області. (а.с. 20-25)

11. 21 серпня 2021 року ОСОБА_2 зверталася до Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення ОСОБА_1 відносно неї кримінального правопорушення. (а.с. 26-29)

12. Начальником СВ ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області - М. Яворською були надіслані матеріали ЄО № 6220 начальнику ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області - М. Бойко, для розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» або в порядку, визначеному Розділом VI КУпАП. (а.с. 30)

13. З матеріалів ЄО № 6220 вбачається, що ОСОБА_2 02 вересня 2021 року зверталася до ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом крадіжки, де зазначено, що у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 встановила зламані замки, підозрює колишнього чоловіка, у будинку не знаходилася добу, що також підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. (а.с. 31-34)

14. 06 вересня 2021 року заявник зверталася до Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення ОСОБА_1 відносно неї кримінального правопорушення. (а.с. 35-37)

15. З фотознімків, наданих заінтересованою особою вбачається, що на дверях зламаний замок та розкидані речі, адреса не зазначена. (а.с. 39-40)

16. З наданих фотознімків вбачається, що автомобілем білого кольору керує чоловік, особу не встановлено. На фото видно, що автомобіль білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований біля житлового будинку, адреса не зазначена. (а.с. 47-51)

17. З роздруківки смс-повідомлень з соціальної мережи вбачається, що особа, яка підписана «Олісаєв», надсилав смс-повідомлення на невстановлений номер телефону 04 лютого 2020 року та 18 липня 2021 року. (а.с. 52)

18. З талону-повідомлення єдиного обліку № 5246 вбачається, що з заявою до ВП № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області звертався ОСОБА_1 , в якій зазначено, що колишня дружина - ОСОБА_2 перешкоджає мешкати заявнику у їх спільному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 54)

19. З консультативного висновку від 23 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний простатит та геморой, рекомендоване лікування. (а.с. 55)

V. Оцінка Суду.

20. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

21. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

22. Як наголошено у п.п.3,6,7,8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

23. Положеннями ст.4 вказаного Закону передбачено, що діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується, в тому числі на засадах: гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; належної уваги до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; поваги та неупередженого і небайдужого ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку.

24. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

25. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

26. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

27. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

28. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

29. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

30. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

31. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

32. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

33. У пункті 9 частини першої статті 1 цього ж Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

34. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України),а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

35. Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

36. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

37. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

38. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

39. Таким чином обмежувальний припис, з урахуванням положень ст. 350-4 ЦПК України та ст.16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не потребує наявність судового рішення чи вироку суду у відношенні кривдника, у якості преюдиції, і може бути виданий і у випадках, коли кривдника ще взагалі не притягнуто до адміністративної відповідальності та не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі інших доказів у їх сукупності, не заміняє провадження у справах про адміністративне правопорушення та/або кримінальне провадження та не потребує застосування презумпції невинуватості при розгляді справи в порядку ЦПК України. По-перше, законом встановлені максимально стислі строки розгляду заяв такої категорії, які є, у більшості випадків, недостатніми до притягнення кривдника навіть до адміністративної відповідальності. По-друге, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ч.3,5 ст.26 Закону) пов`язує видачу та продовження обмежувального припису з оцінкою ризиків - оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи

40. Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

41. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

42. Статтею 305-7 передбачено, що за заявою осіб, визначених статтею 350--2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

43. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

44. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

45. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

46. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

47. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд враховує критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

48. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

49. Попередній обмежувальний припис, який був виданий 31 грудня 2020 року суддею Біляївського районного суду Одеської області - Пасічник М.Л. закінчив свою дію 30 червня 2021 року.

50. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно заявниці ОСОБА_2 , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд дійшов висновку, що підстави, які брав до уваги суд під час видання обмежувального припису щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

51. Так, ОСОБА_2 на підтвердження викладених обставин у заяві надано суду витяг з ЄО № 6220 та дві заяви до органів поліції від 21 серпня 2021 року та 06 вересня 2021 року, з яких вбачається, що за адресою проживання останньої було скоєно крадіжку, де зазначено, що заявниця підозрює колишнього чоловіка, однак жодних доказів того, що крадіжку скоїв саме ОСОБА_1 суду не надано.

52. Окрім іншого, вказане діяння не можна віднести до ознак вчинення домашнього насилля відносно ОСОБА_2 , в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

53. З наданих суду фотознімків, на яких зображені зламаний замок та розкидані речі, неможливо зробити висновок, що саме ОСОБА_1 вчинив такі дії, і що такими діями відносно заявниці вчинене домашнє насилля.

54. Окрім того, з наданих суду фотознімків автомобілю білого кольору, не вбачається, що особою, яка ним керує є - ОСОБА_1 , також неможливо зробити висновок, що такими діями відносно ОСОБА_2 вчинені діяння, які підпадають під Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

55. З роздруківки смс-повідомлень у соціальній мережі неможливо зробити висновок, що смс були надіслані саме заявниці ОСОБА_1 .

56. ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог щодо продовження обмежувального припису посилається на наступні докази: акт обстеження проживання в будинку (квартирі), пояснення заявниці щодо погроз ОСОБА_1 , які були надані в присутності свідків, витяг з ЄРДР від 26 грудня 2019 року, виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 30689, однак вказані докази суду не надані, що позбавляє суд перевірити викладені заявницею обставини.

57. Таким чином, жодних доказів того, що ОСОБА_1 у період з 30 червня 2021 року по теперішній час відносно ОСОБА_2 вчиняє дії, які підпадають під ознаки домашнього насилля, суду не надано. Також не надано підтверджень тому, що існують ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві та повторення конфліктів між сторонами, як це було встановлено попередніми рішеннями суду.

58. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису стосовно кривдника, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у період з 30 червня 2021 року по теперішній час ОСОБА_1 відносно заявниці, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для останньої, у зв`язку з чим слід відмовити у продовженні обмежувального припису стосовно кривдника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 258, 259, 260, 268, 350-1 - 350-7, 350-8, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису стосовно кривдника.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

4. Повний текст рішення складено 28 вересня 2021 року.

Суддя О.П. Галич