Справа № 159/4635/21
Провадження № 2/159/1141/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.08.21 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, що надійшов до суду 13.08.21 р.. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 92 688 грн, 85 коп., обґрунтовуючи позов тим, що 06.06.18 р. між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № СL 115 962, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 100 000 грн на умовах поворотності, строковості та цільового використання, оплатності на строк 60 міс. до 05.06.23 р.. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, однак, відповідач належно свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, так як не здійснював своєчасний платежів у повному обсязі для погашення заборгованості і за станом на 20.06.19 р. виник борг в сумі 127 627 грн, 94 коп.. Цей борг за додатком до договору відступлення (купівлі продажу) прав вимоги № 06/19 2 від 20.06.19 р. складався з:

-98 012 грн, 35 коп. суми основного боргу;

-29 615 грн, 59 коп. суми процентів за користування кредитом. Покликаючись на ст. ст. 1 054, 1 050, 512, 514 ЦК України, зазначає, що між банком та ним 20.06.19 р. було укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором. АТ «ОТП Банк» направило відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому. Покликаючись на ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612, ч. 1 ст. 1 048, ст. ст. 550, 551, ч. 1 ст. 624 ЦК України, зазначає, що з 03.12.19 р. по 11.03.20 р. відповідач сплачував заборгованість за кредитним договором на його рахунки як нового кредитора і сплатив у загальній сумі 7 000 грн, 01 коп.. Непогашена сума боргу складає 96 65 грн, 28 коп.. Сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України складає 22 659 грн, 68 коп.. Сума інфляційних втрат за період з березня 2020 р. по червень 2020 р. становить 14 209 грн, 97 коп.. Сума ставки - 3 % річних - за період з 11.03.20 р. по 21.07.21 р. складає 4 929 грн. 46 коп.. Тому за станом на 11.03.20 р. заборгованість складала 120 627 грн, 93 коп.; сума за порушення грошового зобов`язання за період з 11.03.20 р. по 21.07.21 р. становить 41 799 грн, 11 коп., а загальна сума заборгованості складає 162 427 грн, 04 коп.

За ухвалою суду від 16.09.21 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві судом надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 30.12.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач стверджує, що між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем 06.06.18 р. було укладено вказаний вище кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на загальну суму 100 000 грн на умовах поворотності, платності, строковості, на строк до 2023 р., шляхом безготівкового перерахування.

Однак копії такого кредитного договору позивач суду не надав. Тому суд позбавлений можливості перевірити такі доводи позивача та встановити факт виникнення тієї суми заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, про яку зазначає позивач; перевірити умови кредитного договору та строк його дії; що вказана позивачем сума заборгованості, дійсно, вона мала місце на дату укладення між банком та ним договору відступлення права вимоги.

Натомість позивач надав суду копію кредитного договору № СL 131 241 від 03.09.18 р., укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , без доказів того, що остання, укладаючи договір, діяла в інтересах відповідача.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою ст. 1 054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 1 049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1 050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 цього кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 1 048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

За копією договору факторингу від 20.06.19 р., укладеного між АТ «Кредобанк» та позивачем, останньому було уступлено право вимоги заборгованості за непогашеними (несплаченими) за станом на 19.06.19 р. грошовими зобов`язаннями - кредитуванням.

Як слідує з витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 06/19 2 з відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.19 р., позивач набув права вимоги до відповідача у розглядуваній справі у повному обсязі вимог за кредитним договором № СL 115 962, однак, укладеним не 06.06.18 р., а 05.06.18 р., і позичальником за яким є саме відповідач.

Доказів того, що за витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 06/19 2 з відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.19 р., позивач набув права вимоги до відповідача у розглядуваній справі у повному обсязі вимог за кредитним договором № СL 115 962 від 06.06.18 р., позичальником (боржником) за яким є, як це стверджує позивач, відповідач у справі, позивач суду не надав.

Аналізуючи зміст довідки позивача № б/№ від 21.07.21 р. про суму заборгованості за кредитним договором № CL 115 962 від 06.06.18 р., суд звертає увагу на те, що у ній також поряд з тим, що підтверджено перехід до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № CL 115 962 від 06.06.18 р., вказано про розмір заборгованості та сплату боргу в сумі 7 000 грн, 01 коп. за іншим договором (в період з 03.12.19 р. по 05.11.19 р.) а саме: за договором № CL 11 596 від 05.06.18 р..

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача із стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором від 06.06.18 р., як таким, право вимоги за яким ним набуто за договором факторингу від 20.06.19 р.; не доведено факту та суми заборгованості відповідача за станом на дату укладення договору факторингу, чи укладення відповідачем двох договорів 05 та 06 червня 2018 р. як складових спірного грошового правовідношення між сторонами.

Відповідно немає підстав для стягнення сум пені, інфляційних втрат, суми 3 х відсотків річних.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача, так як у задоволенні позову відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 265, ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 610, 549, 551, 526, 525, 530, 1 048, 1 054, 1 055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»», юридична адреса: 01112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, пов. 6, оф. 34, код ЄРДПОУ 38750239;

представник позивача Шурова Марія Петрівна, паспорт серії См № 549249, і. н. НОМЕР_1 , місце праці: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»», 01112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, пов. 6, оф. 34, код ЄРДПОУ 38750239;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:І. М. ЛОГВИНЮК