Справа № 234/8715/21
Провадження № 2/234/3341/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М.,

справа №234/8715/21, номер провадження №2/234/3341/21

за позовом ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення коштів

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: Литвиненко В.І. (свідоцтво № 2518 від 30.03.2007р., доручення №2020-1018548 від 27.05.2020р.),

представник відповідача: Захаров М.І. (довіреність №481-К-О від 12.02.2019р.),

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про стягнення коштів з відповідача, посилаючись на те, що 14.04.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н., за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 14000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В 2019 році відповідач звернувся у Краматорський міський суд Донецької області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 24704,94 гривень. 05.03.2020 року Краматорський міський суд Донецької області по цивільній справі № 234 9437/19 своїм рішенням в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі. Судом встановлено, що в період з моменту відкриття картки, а саме 05.06.2006 року позивач постійно користувався нею, здійснюючи різноманітні операції, в тому числі щодо погашення заборгованості. Останню операцію по картці позивачем здійснено 14.03.2019 року. Судом також встановлено, що позивач не тільки погасив тіло кредиту та відсотки за його користування, а ще і переплатив кошти в сумі 4066,60 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.03.2020 року по цивільній справі № 234/9437/19 набрало законної сили 07.04.2020 року. Таким чином обов`язок повернення надмірно сплачених коштів у відповідача виник з 08.04.2020 року. Просив розірвати договір № б/н від 14.04.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» в зв`язку з повним виконанням зобов`язань позичальником; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 4066,60 гривень.

Від представника АТ КБ «Приватбанк» Захарова М.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що рішенням суду про відмову у стягненні заборгованості, не припинено дію кредитного договору від 14.04.2006р. і не визнано його недійсним. Навпаки, вищевказаним рішенням суд встановив погодження сторонами у договорі застосування змінених процентних ставок. Дійсність і існування кредитних правовідносин сторонами не заперечується, що також встановлено вищевказаним рішенням. При розгляді вищевказаної справи, предметом розгляду було стягнення заборгованості за кредитним договором, тому обставини нібито безпідставно набутого майна і незаконних дій банку щодо розрахунків, на які посилається Позивач, взагалі не розглядалися і не були встановлені. Усі кошти сплачені позивачем у рахунок погашення заборгованості за договором, розподілені Банком відповідно до його умов. На підтвердження існування заборгованості, суду було надано відповідний розрахунок за договором, проте суд взяв до уваги розрахунок ОСОБА_4 і відмовив у задоволенні позовних вимог. Крім того, позовні вимоги про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 надлишково сплачених коштів за договором від 14.04.2006р. у сумі 4066,60 грн., вже були предметом розгляду у справі № 234/8389/20. З приводу цих позовних вимог, Краматорським міським судом було винесено рішення від 17.09.20р., яким позовні вимоги було задоволено. Постановою Донецького апеляційного суду від 28.01.21р. рішення Краматорського міського суду від 17.09.20р. в частині стягнення коштів за договором від 14.04.2006р. у сумі 4066,60 грн. було скасоване, у задоволенні позовних вимог відмовлено. На підставі наведеного просив в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Від представника позивача надійшла заява про звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору.

22.12.2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі.

22.12.2021 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

3. Процесуальні дії у справі.

07.07.2021 ухвалою Краматорського міського суду відкрито провадження по справі та встановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

22.12.2021 року протокольною ухвалою суду задоволені клопотання позивача та представника позивача про розгляд справи без їх участі.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 14000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В 2019 році ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Краматорського міського суду з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.03.2020 року ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено в задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 .

Зазначене рішення набуло законної сили 07.04.2020 року та не було оскаржене позивачем.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним рішенням суду було встановлено, що в період з моменту відкриття картки, а саме, 05.06.2006 року позивач постійно користувався нею, здійснюючи різноманітні операції, в тому числі щодо погашення суми заборгованості. Останню операцію по картці відповідачем здійснено 14.03.2019 року.

Станом на 31.05.2015 року заборгованість за тілом кредиту становить 13968,48 гривень, нараховані відсотки 414,10 гривень. Виходячи з цих даних, представником ОСОБА_1 здійснено розрахунок заборгованості за кредитом станом на 14.03.2019 року, з якого, вбачається, що при застосуванні річної відсоткової ставки 43,2 % борг за відсотками за користування кредитом за період з 01.06.2015 року по 14.03.2019 року становить 6276,93 гривень, а всього в сумі 6691,03 гривень. Враховуючи те, що ПАТ КБ «Приватбанк» регулярно у вказаний період здійснювалися платежі по кредиту, переплата за тілом кредиту становить 10757,63 гривень.

Зловживаючи своїм правом, банк включив до складу тіла кредиту заборгованість по нарахованим відсоткам, чим штучно створив ситуацію, коли у ОСОБА_5 , за наявності значної переплати за кредитом, яка перевищує заборгованість зі сплати процентів та тілом кредиту, утворюється заборгованість за простроченим тілом кредиту, що призвело до штучного виникнення заборгованості.

Стосовно заборгованості по нарахованим відсоткам суд зазначав, що з розрахунку, наданого представником ОСОБА_1 , станом на 16.04.2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» не тільки погасив тіло кредиту та відсотки за його користування, а ще і переплатив кошти в сумі 4066,60 гривень, що повністю покриває відсотки нараховані станом на 25.12.2019 року в сумі 1286,56 гривень.

В частині стягнення заборгованості за пенею та комісією ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено на підставі ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 500/2867/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що факт відсутності у позивача заборгованості за кредитним договором від 14 квітня 2006 року та факт наявності переплати за вказаним кредитним договором станом на 16 квітня 2019 року у сумі 4066 грн 60 коп. встановлений рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року в цивільній справі № 234/9437/19, яке набрало законної сили, що відповідно до вимог частини 4 статті 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Крім того, у зв`язку з пред`явленням банком позову до ОСОБА_1 про дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, відповідач, тим самим, змінив терміни повернення кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір від 16.04.2006 року припинив свою дію. Факт відсутності заборгованості за кредитним договором встановлено рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року.

Таким чином, ураховуючи, що у спірних правовідносинах позивач був споживачем банківських послуг, які йому надавав відповідач, строк кредитування закінчився у зв`язку з пред`явленням банком позову про повне дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, є рішення суду, яке набрало законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.04.2006 року, тому є підстави для задоволення позову позивача про повернення надмірно сплачених ним коштів у сумі 4066,60 грн.

5. Позиція суду.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені право- відносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що кошти, які були надмірно сплачені позивачем ОСОБА_1 на рахунок відповідача, отримані останнім без належних правових підстав, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 4066,60 грн.

Крім того, суд зазначає, що вимоги позивача щодо розірвання кредитного договору № б/н від 16.04.2006 року, не можуть розглядатись судом, оскільки рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року фактично встановлено, що у зв`язку зі зверненням АТ КБ «Приватбанк» до суду у 2019 році з вимогою про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , банк змінив терміни повернення кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір від 16.04.2006 року припинив свою дію. Тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позовної заяви позивач судовий збір не сплачував. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-82, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 надлишково сплачені кошти за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 14 квітня 2006 року в сумі 4066 (чотири тисячі шістдесят шість) гривень 60 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

У частині позовних вимог про розірвання договору № Б/Н від 14.04.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Представник позивача: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідачі: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, )

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова