Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2021 Справа №607/5885/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Скала В.І.

з участю: представника позивача адвоката Костишина В.М.,
представника військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04 жовтня 2019 року, яке оформлене протоколом за №7, зобов`язання відповідача поновити його на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду з датою первинної постановки на облік з 26 серпня 1996 року складом сім`ї дві особи, шляхом прийняття відповідачем відповідного рішення.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що з 01 лютого 2017 року по 02 січня 2019 року він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2019 року його було звільнено у запас. Станом на 01 січня 2019 року його вислуга років у Збройних Сила Україна становила 25 років та 08 днів.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04 жовтня 2019 року, яке оформлене протоколом за №7, його знято з квартирного обліку та виключено зі списків на першочергове отримання житла у зв`язку із звільненнями з військової служби у запас.

Вважає вказане рішення незаконним, оскільки військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку.

Посилаючись на наведене, просив визнати оспорюване рішення незаконним, скасувати його та зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку військовослужбовців.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

07 травня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позивач ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у запас ЗСУ у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 . Пункт 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями не містить вичерпного переліку підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Крім цього, позивач разом із дружиною ОСОБА_3 успадкували однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . Після успадкування вказаного житлового приміщення, воно було відчужено.

Зазначає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік, зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення надання жилих приміщень для постійного користування відноситься виключно до компетенції житлової комісії та приймається виключно на її засіданні. Командир військової частини НОМЕР_1 не уповноважений приймати рішення щодо взяття чи зняття з обліку військовослужбовців.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

11 травня 2021 року представник позивача адвокат Костишин В.М. подав відповідь на відзив. Вказав, що дружина позивача 18 травня 2020 року успадкувала однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та 19 травня 2020 року продала її. Таким чином, на момент зняття позивача з квартирного обліку військовослужбовців 04 жовтня 2019 року, такої підстави для прийняття оспорюваного рішення щодо позивача не існувало, а сім`я позивача потребувала поліпшення житлових умов.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Костишин В.М. позов підтримав та просив задовольнити.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що капітана ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , ВОС 0304003, шпк «майор» з посадовим окладом 1111 гривень на місяць, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини п/п НОМЕР_2 за №23 від 01 лютого 2017 року.

Як вбачається з витягу з наказу командир військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №25 від 02 січня 2019 року, військовослужбовець військової служби за контрактом майор ОСОБА_2 , звільнений з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту) та вважається таким, що 02 лютого 2019 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до Тернопільського об`єднаного міського комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. Вислуга ОСОБА_2 у Збройних Силах України станом на 01 січня 2019 року становить 25 років 08 днів. Службовим (постійним) житлом останній не забезпечувався.

З протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за №7 від 04 жовтня 2019 року та витягу з нього вбачається, що рішенням житлової комісії вирішено зняти із квартирного обліку та виключити зі списків на першочергове отримання житла майора запасу ОСОБА_2 у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту). На квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 останній перебував в загальній черзі з 26 серпня 1996 року та в списках на першочергове отримання житла згідно з набуттям статусу учасника бойових дій з 27 серпня 2018 року складом сім`ї 2 особи.

Як слідує з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №1013 від 04 жовтня 2019 року та витягу з нього, наказано оголосити рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04 жовтня 2019 року про зняття із квартирного обліку та виключення зі списків на першочергове отримання житла майора запасу ОСОБА_2 у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту).

Як слідує з посвідчення серії НОМЕР_3 від 05 червня 2018 року, позивач ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до вимог п. 24 вказаного Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до вимог абзацу 2 пункту 4 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року за №380 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472 (діючої на момент звільнення ОСОБА_2 з військової служби), за військовослужбовцями та членами їх сімей в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання (за результатами інвентаризації облікових справ).

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Отже, наведені норми вказаної Інструкції також передбачають підстави для залишення позивача на обліку військовослужбовців, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його зарахування на облік таких військовослужбовців, до набрання чинності зазначеним наказом, а саме 26 серпня 1996 року.

Безпідставними також є доводи відповідача про те, що підстава звільнення ОСОБА_2 не надає права останньому та членам його сім`ї залишення на квартирному обліку, оскільки системний аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти висновку, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас».

До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 10 вересня 2020 року в справі № 359/5527/19 (провадження № 61-9539св20), в постанові від 28 грудня 2020 року в справі №683/2271/18 (провадження №61-17465св19). Вказане також узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 червня 2018 року в справ № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18).

Крім цього, при проходженні позивачем служби та при зарахуванні його на квартоблік діяв Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», відповідно до п. 37 якого військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Судом встановлено, що вислуга років ОСОБА_2 у Збройних Силах України понад 25 років та останній є учасником бойових дій, відтак суд приходь до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що оспорюване протокольне рішення було прийняте в межах норм діючого законодавства та на виконання наказу Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1020/32472 від 06.09.2018 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яким врегульовано питання про зняття з обліку за місцем служби у разі звільнення з військової служби, як такі, що спростовуються вищенаведеними вимогами Закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловий кодекс Української РСР; нормативно-правовий акт №5464-X від 30.06.1983 року "Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до вимог пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Наказом Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року за № 1020/32472, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з п. 4 якої військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно з вимогами п. 21 Розділу 6 цієї Інструкції зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Оскільки ОСОБА_2 зарахований на квартирний облік з 26 серпня 1996 року з дотриманням вимог чинного на той час законодавства і дане рішення не було оскаржено, суд приходить до переконання, що рішення відповідача про зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку у зв`язку із звільненням у запас по закінченню строку дії контракту є протиправними.

Судом встановлено, що при проходженні позивачем служби та при зарахуванні його на квартирний облік діяв нормативно-правовий акт №20 від 03.02.1995 Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року №20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», відповідно до вимог п. 37 якого військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» втратив чинність 10.11.2006 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення вищезазначеної Інструкції (Наказ МО України № 380 від 31.07.2018 року) порушують конституційні права позивача, визначені частиною 1 статті 58 Конституції України.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про поліпшення житлових умов позивача, у зв`язку із успадкуванням його дружиною квартири, оскільки згідно оскарженого рішення, підставою зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку було не поліпшення житлових умов, а звільнення у запас (у зв`язку із закінченням контракту), питання поліпшення житлових умов не досліджувалось на вказаному засіданні.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене протоколом №7 від 04 жовтня 2019 року в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку військовослужбовців та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду - з 26 серпня 1996 року складом сім`ї дві особи.

Крім цього, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ч. 6 ст. 142 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене протоколом №7 від 04 жовтня 2019 року в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку військовослужбовців .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду - з 26 серпня 1996 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) в користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька