Справа № 418/1839/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2021 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участю секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міловська селищна рада Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До суду звернувся Позивачка ОСОБА_1 з позовною заявою у якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим пріміщенням АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де є зареєстрованою також і її дочка - ОСОБА_2 , яка за вказаною адресою не проживає з 2010 року, у зв`язку з тим, що переїхала жити до свого чоловіка в іншу державу, та повертатися не бажає. Отже, понад 11 років Відповідачка не проживає у вказаному будинку, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має, і взагалі будинком не цікавиться. Вказує, що у зв`язку з тим, що на даний момент, дочка не має можливості приїхати в Україну і знятися з реєстрації, позивачка вимушена звернутися до суду, адже реєстрація відповідачки створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Аргументи учасників справи

У судове засідання Позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак заявою просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не подала.

Представник від третьої особи - Міловської селищної ради, у судове засідання також не з`явився, однак просили суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника ради.

Позиція суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справ.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією свідоцтва про право власності (а.с.9, 10)

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , остання є громадянкою України. (а.с. 6-7)

Згідно довідки Міловської селищної ради від 23.06.2021 року, № 663, та копії витягу з домової книги, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . (а.с.8, 11-12)

Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання від 22.06.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з 2010 року. Акт складено депутатом селищної ради, підписано двома сусідами та секретарем селищної ради. (а.с. 13)

Згідно заяви про зняття з реєстрації місця проживання, Міловською селищною радою було відмовлено ОСОБА_1 у знятті з реєстрації ОСОБА_2 (а.с.14)

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Системний аналіз статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК Української РСР у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного суду викладеним у постанові від 03.04.2019 року, справа № 454/2025/15-ц.

Таким чином, судом було встановлено, що Позивачка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де є зареєстрованою і Відповідачка, яка з 2010 року не проживає за місцем реєстрації, що свідчить про свідому втрату нею інтересу до житла, та про втрату права користування цим житлом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог Позивача.

Судові витрати стягнути з Відповідача на користь Позивача у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.64, 72 ЖК Української РСР, ст.ст. 10, 209, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міловська селищна рада Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області через Міловський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун