Провадження № 2/263/38/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгаз» - адвоката Касьянова Максима Миколайовича про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгаз», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інгаз», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором займу від 07 червня 2006 року № 10 у розмірі 148 000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 вересня 2021 року позов залишено без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

20 вересня 2021 року від представника відповідача ТОВ «Інгаз» - адвоката Касьянова М.М. до суду надійшла заява про вирішення питання про судові витрати, в якій він зазначив про те, що позивачем був заявлений необґрунтований позов, внаслідок чого протягом 2017-2021 років ТОВ «Інгаз» було змушено брати участі у цивільній справі, відшукувати докази минулих років, подавати окремий позов про визнання недійсним доповнення до договору, на підставі якого ОСОБА_1 подав позов у цій справі. Внаслідок дій позивача, якому було відомо про відсутність законних підстав позову, указана справа знаходилася у провадженні суду майже чотири роки та за цей час проведена експертиза. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України представником відповідача зазначено, що докази вартості проведеної судової експертизи, яка оплачена відповідачем, знаходиться у матеріалах справи, а також представлено суду докази розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, які він просить стягнути на його користь, надано:

- договір про надання правничої допомоги від 12 вересня 2019 року, укладений між ТОВ «Інгаз» та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Юристократ» в особі голови Касьянова М.М., у п.1.1. якого передбачено, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу, надавати юридичні послуги та представляти інтереси клієнта при розгляді цивільної справи № 263/15943/17. Пунктом 4.1 указаного договору визначено, що за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням за цим договором клієнт оплачує адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого сторони погоджують у додатку 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

- додаткова угода від 01 жовтня 2020 року № 1, відповідно до умов якої клієнт оплачує адвокатському об`єднанню гонорар за представництво інтересів клієнта у Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області, виходячи з розрахунку 50 % від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого на відповідний рік Законом України «Про державний бюджет України», за кожну 1 годину роботи адвоката по хронології виконання роботи;

- акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 12 вересня 2019 року № 1209/19;

- рахунок від 17 вересня 2021 року № 1709/21 щодо сплати гонорару за ведення цивільної справи № 263/15943/17 у сумі 25 712 грн. 70 коп.;

- платіжне доручення від 20 вересня 2021 року № 1091 на підтвердження сплати ТОВ «Інгаз» на користь Адвокатського об`єднання «Юридична компанія «Юристократ» 25 712 грн. 70 коп.

У справі, на підставі ухвали суду від 21 липня 2020 року призначено та проведено комплексну експертизу документа, за якою отриманий висновок від 19 травня 2021 року № 21192/21193/20-34/15909-15937/21-34 (т. 2, а. п. 70-94), відповідно до акта здачі-приймання вартість такої експертизи становить 13 728 грн. 96 коп., платник ТОВ «Інгаз» (т. 2, а. п. 69).

Сторони у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (п. 1, а. п. 2), у зв`язку з чим він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», але не є звільненим від витрат, пов`язаних з розглядом справи, питання про які вирішується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Частиною 5 статі 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц викладено висновок про те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Разом з тим, як вбачається із заяви представника відповідача ТОВ «Інгаз» - адвоката Касьянова М.М. від 20 вересня 2021 року про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вказаній заяві не наведено жодних доводів про те, які саме дії позивача відповідач вважає необґрунтованими, міститься лише посилання, що позивачем заявлений необґрунтований позов, внаслідок чого протягом 2017-2021 років ТОВ «Інгаз» було змушено брати участі у цивільній справі, відшукувати докази минулих років, подавати окремий позов про визнання недійсним доповнення до договору, на підставі якого ОСОБА_1 подав позов у цій справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його право порушене відповідачем - ТОВ «Інгаз».

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Оскільки такі факти представником відповідача у заяві від 20 вересня 2021 року не наведені та не обгрунтовані, а судом вони не встановлені, тому необхідно дійти висновку про відмову у стягненні витрат, пов`язаних з розглядом справи, з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 44, 133, 141, 142 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгаз» - адвоката Касьянова Максима Миколайовича про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.М. Музика