Провадження № 4-с/522/120/21
УХВАЛА

17 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Середи А.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представників стягувача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

державного виконавця Франчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_4 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук Марини Анатоліївни,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_4 на дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А у якій вона просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021 у ВП № 60628758 та зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. визначити інше місце побачення з дитиною, яке має бути визначене у відповідності до приписів «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 60628758 з примусового виконання виконавчого листа № 522/17680/18, виданого 07.11.2019 Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_5 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1 .

05.07.2021 представником ОСОБА_1 адвокатом Приймачуком С.І. було отримано електронний лист від Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) додатком до якого була постанова про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021. Заявник вважає, що постанова державного виконавця неправомірна з огляду на те, що державний виконавець визначив місце побачення з дитиною за адресою фактичного проживання стягувача: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 разом з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а виконавче провадження відкрито Першим Приморським ВДВС у м. Одесі за заявою стягувача за місцем проживання ОСОБА_1 . Таким чином, компетенція Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не поширюється на Овідіопольський р-н, Одеської області. Відтак, визначення державним виконавцем місця виконання рішення на території, на яку не поширюється компетенція даного органу державної виконавчої служби є перевищенням службових повноважень, а тому рішення державного виконавця прийняте з перевищенням службових повноважень є протиправним. Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей про погодження такого рішення з начальником органу державної виконавчої служби, якому державний виконавець безпосередньо підпорядкований.

Також, при визначені місця побачення з дитиною не було враховано інтереси дитини, оскільки дана місцевість їй не знайома, матір дитини немає власного авто, а вільний доступ на дану територію є обмеженим, таким чином при прийняті оскаржуваної постанови було враховано виключно інтереси та позицію стягувача, визначивши місце побачення з дитиною за його місцем проживання. Отже, так дії державного виконавця є грубим порушенням прав та інтересів дитини, чинного законодавства України та прав ОСОБА_1

19.07.2021 ухвалою суду скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду в судовому засіданні.

28.07.2021 ухвалою суду витребувано у Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 60628785.

13.08.2021 до суду від представника стягувача надійшли заперечення на скаргу у яких він зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства та винесена з врахуванням інтересів усіх сторін. У зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволені скарги.

16.08.2021 до суду надійшли додаткові пояснення від представника скаржника, клопотання про долучення доказів від представника стягувача та матеріали виконавчого провадження.

14.09.2021 від державного виконавця Франчук М.А. до суду надійшли пояснення у яких зазначено, що оскаржувана постанова винесене з урахуванням чинного законодавства, інтересів сторін та дитини.

17.09.2021 у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала скаргу та просила суд її задовольнити, а представники стягувача та державний виконавець просили суд відмовити у задоволені скарги.

Дослідивши матеріали скарги та справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 у справі № 522/17680/18 зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_6 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 11.00 год. у присутності матері ОСОБА_1 . У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків.

На виконанні Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 60628758 з примусового виконання виконавчого листа № 522/17680/18, виданого 07.11.2019 Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_5 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1

05.07.2021 Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. винесено постанову ВП № 60628758 про визначення місця побачення з дитиною, згідно з якою визначено місце зустрічі стягувача ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України суд має пересвідчитися у тому, чи були оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця чи ні, та чи було при цьому порушене право заявника, або не було порушено.

При цьому, суд перевіряє як формальну сторону дій, бездіяльності чи рішень виконавця, так і змістовну сторону цих дій, бездіяльності чи рішень.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною визначений ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з ч. 1 якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Порядок виконання судових рішень крім Закону України "Про виконавче провадження", визначений ще й в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція).

Згідно з п. 5 розділу IX Інструкції якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем Франчук М.А. виконано зазначене положення Інструкції та здійснено виклик сторін виконавчого провадження для визначення місця побачення дитини з батьком.

За вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника фізичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ/копію документа, який підтверджує, що адресою проживання чи перебування боржника фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця (пункти 3,10 розділу III Інструкції).

У постанові про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021 адресою проживання боржника ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_3 , що є територією, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Проте, у оскаржувані постанові державний виконавець визначив місце вчинення виконавчих дій місце побачення стягувача з дитиною поза межами території, на яку поширюється компетенція державного виконавця Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з п. 12 розділу III Інструкції державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з`ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць. Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій. У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії; номер виконавчого провадження; дата, час та місце проведення виконавчих дій; виконавчі дії.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження містяться повідомлення державного виконавця Франчук М.А. від 16.07.2021 № 33015 та від 27.08.2021 № 38173, адресовані Начальнику Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за погодженням начальника Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про вчинення виконавчих дій в даному виконавчому окрузі.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про порушення держаним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції під час вчинення виконавчих дій в місці на яке не поширюється компетенція державного виконавця Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є безпідставними, оскільки Інструкція передбачає можливість проведення виконавчих дій на території на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований а також повідомлення органу державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.

Натомість положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції не містять вимоги про погодження державним виконавцем винесення постанови про визначення місця побачення з дитиною з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований та про повідомлення органу державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, а тому посилання представника скаржника на те, що оскаржувану постанову винесено державним виконавцем за відсутності відповідного погодження та повідомлення є помилковими.

Поряд з цим з цим, державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при визначенні місця побачення батька з малолітньою дитиною виконавець насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, знайому для дитини обстановку, де вона зазвичай проводить час, психологічний стан дитини тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини.

Найкращі інтереси дитини можуть бути ототожнені з поняттям благополуччя, яке охоплює матеріальну, духовну, емоційну, психічну та інші складові частини.

Судом встановлено, що під час обговорень визначення місця побачення з дитиною ОСОБА_1 запропонувала чотири місця для побачення батька з дитиною, які є знайомими та комфортними для дитини. Одне з яких є місцем проживання її та дитини та три з яких є місцями загального користування, тобто не є місцем проживанням боржника чи стягувача та територіально знаходяться в Приморському районі м. Одеси, в якому проживає дитини разом з мамою. В свою чергу стягувач наполягав на визначені місця проживання дитини виключно за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає він.

На переконання суду, приймаючи рішення щодо визначення місця побачення з дитиною державний виконавець повинен був, у першу чергу, врахувати інтереси дитини, а саме те наскільки комфортно їй буде прибути з м. Одеси до Овідіопольського району о 9 годині ранку з врахуванням необхідності прокинутися, поснідати, одягнутися та таке інше. При цьому судом враховано, що днями побачень є вихідні дні, коли дитина, яка проживає разом з мамою, яка працює, звикла прокидатися пізніше у вихідні дні, тому зміна її біологічного ритму не буде позитивно впливати на духовний, емоційний та психічний стан дитини.

Крім того, за твердженням ОСОБА_1 дитина рідко бачиться з батьком, тому з метою недопущення для дитини стресових ситуацій, побачення повинні відбуватися на знайомій дитині території, тоді як місце проживання батька, визначене державним виконавцем у оскаржуваній постанові, таким не є.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову від 05.07.2021, не врахував положення вищезазначеного законодавства та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з чим скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження постанови слід задовольнити, а постанову визнати неправомірною та скасувати.

Щодо вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. визначити інше місце побачення з дитиною, яке має бути визначене у відповідності до приписів «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, слід зазначити наступне.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

За таких обставин, суд вважає, що передбачені ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» повноваження державного виконавця щодо визначення місця побачення стягувача з дитиною, є дискреційними повноваженнями, а отже суд не вправі зобов`язувати державного виконавця на вчинення певних дій в рамках цих повноважень, а відтак, вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 353, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_4 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук Марини Анатоліївни про визначення місця побачення з дитиною від 05 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 60628758.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 28.09.2021.