Номер провадження 2/754/5279/21
Справа №753/9717/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила зобов`язати відповідача передати у власність позивача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.1, 2).

До вказаної позовної заяви від 17 травня 2021 року додано документ під назвою «позовна заява про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії, додаткові пояснення суду до позовної заяви від 17.05.2021, складеної адвокатом», згідно з яким позивач просить суд:

- витребувати з ОСОБА_2 документальні підтвердження всіх наведених у відзивах від 18.09.2018 та 25.02.2020 доказів, фактів, які вказані зі слів;

- зобов`язати відповідача передати у власність позивача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути 5000 доларів США моральної (та фізичної) шкоди на користь ОСОБА_1 "за навмисне доведення до смерті, залишену позивача у незнайомій місцевості одиноку, без догляду, інваліда 2-ї групи…, без їжі та догляду під час пандемії «Ковід-19», проігнорувавши мировий договір від 15 вересня 2017 року» (а.с. 5-7).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.05.2021 передано на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.

01.07.2021 позивач подала до суду додаткові пояснення (а.с. 66 - 68).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

12.07.2021 позивач надала «позовну заяву (додаткову)», згідно з якою просить суд не розглядати заявлений позов про стягнення моральної шкоди з відповідача (а.с. 74).

Також 12.07.2021 позивач надала до суду «позовну заяву про усунення недоліків», згідно з якою просить суд «передати ОСОБА_1 , на виконання мирового договору від 15 вересня 2017 року про пожиттєве піклування, догляд за нею в разі хвороби, та поховання, не спалюючи, який відповідач виконувати не став та виконувати фізично неможливо, залишену йому у власність при обміні квартирами на виконання пожиттєвого догляду та лікування, квартиру АДРЕСА_1 , у власність передати ОСОБА_1 , чим виконати до кінця обмін квартирами (а.с. 75-77).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 вересня 2017 року позивач подарувала відповідачу свою власність (квартиру за адресою АДРЕСА_2 ), однак цей договір не підтверджував усних домовленостей. 15.09.2017 відповідач приніс уже підписаний всією сім`єю мировий договір від 15.09.2017. Позивач вказує, що сам відповідач підтверджує дійсність мирового договору. 10.05.2018 позивач потрапила до лікарні та була прооперована, однак про неї ніхто не піклувався. 02.06.2018 позивач знову потрапила до лікарні, всі кошти були сплачені нею, натомість відповідач не опікується позивачкою. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що між сторонами був обмін квартирами між ріднею, так квартира АДРЕСА_1 була залишена відповідачем за пожиттєве проживання в ній позивача, її догляд, піклування, лікування та поховання не спалюючи. За виконання домовленостей всієї сім`ї відповідач залишив собі у власність квартиру АДРЕСА_1 за договором від 15 вересня 2017 року. Саме відповідач обманом заволодів квартирою позивача з метою збагачення, бо вже тоді мав дозвіл на ПМЖ з України, ніколи не мав мети доглядати матір до смерті та похоронити, не спалюючи. На думку позивача, за невиконання даного мирового договору відповідач має виконати незакінчений обмін квартирами та передати у власність позивачу, тому що приховав, що виїжджає з України з усією сім`єю на ПМЖ та фізично не зможе виконувати обманний договір.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 21 вересня 2021 року.

16.08.2021 від позивача надійшли «заперечення до відзивів поданих суду від 18.09.2018, 25.02.2020», які прийняті судом як додаткові пояснення у справі (а.с.87-93).

30.08.2021 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.102 - 107), в якому він просить суд не відкладати розгляд справи, розглянути дану справу без участі відповідача та його представника, а також відмовити ОСОБА_1 у позові в повному обсязі, посилаючись на те, що всі ці ж самі докази вже надавалися позивачем до Святошинського районного суду м. Києва (№ 759/13939/18; пр. № 2/759/6452/18) позовна заява про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсним і також ці ж самі докази досліджувалися Київським апеляційним судом (пр. № 22-ц/824/9501/2019), а також ці ж самі докази вже досліджувалися Верховним Судом України (пр. № 61-21587св19), де позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також ці ж самі докази позивач надавала до Дарницького районного суду м. Києва (справа № 759/17335/19, пр. № 2/753/468/20) позовна заява про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання матері, де позовні вимоги частково були задоволені Київським апеляційним судом (пр. № 22-/824/9546/2020), а саме стягнуто аліменти в розмірі 1 000,00 грн. на місяць. Також ці ж самі докази позивач надавала до Дарницького районного суду м. Києва (справа № 753/5600/21, пров. 2/753/5516/21) позовна заява про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії, де позивач просила суд передати їй у власність 1-ну квартиру АДРЕСА_3 . 15 серпня 2017 року відповідач погодився на пропозицію позивача та заселив її до квартири АДРЕСА_1 і в цей же день підписали договір. Таким чином, з 15.08.2017 позивач почала користуватись квартирою АДРЕСА_1 , комунальні послуги відмовлялась платити, тому відповідач вимушений оплачувати за комунальні послуги. 11.09.2017 Позивач подарувала Відповідачу квартиру АДРЕСА_4 . 15.09.2017 позивач сказала, що в зв`язку з тим, що відповідач є хворою людиною (інвалідом 2-ї групи) і може померти, а тому для її (позивача) страховки, щоби в разі смерті відповідача, позивача не виселили з квартири АДРЕСА_1 відповідача, а тому Позивач запропонувала укласти із нею ще один мировий договір. Основною умовою мирового договору було те, відповідач надає позивачу в пожиттєве користування свою двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та не буде підселяти до неї інших людей, без її згоди.

08.09.2021 до суду надійшов «відзив позивача на відзив відповідача від 30.08.2021», в якому позивач вказує, що мирова угода від 15.09.2017 складена відповідачем, щоб позивач не анулювала договір дарування, що підтверджує відповідач у відзиві, а також сам відповідач запропонував не посвідчувати мировий договір нотаріально (а.с. 135 - 141).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду по суті на 24.11.2021.

У судове засіданні 24.11.2021 позивач з`явилась підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

11 вересня 2017 року між сторонами у справі укладено договір дарування, за умовами якого позивач ОСОБА_1 подарувала відповідачу ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

15 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено мировий договір (а.с. 14), відповідно до якого ОСОБА_1 (далі - Матір) та ОСОБА_2 (далі - Син) уклали договір, який домовились не посвідчувати нотаріально, а лише затвердити підписами всіх заінтересованих осіб та скріпити підписами двох свідків.

Суть договору полягає в тому, що Матір дарує Сину двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 та буде присутня в разі продажу цієї квартири ОСОБА_3 , який зобов`язується виділити Матері (передати їй в руки, або покласти на її рахунок в банку) - 5000 $ (п`ять тисяч доларів США).

Також Син зобов`язується:

-пожиттєво піклуватись про Матір (доглядати за нею в разі її хвороби);

-переселити Матір та зареєструвати її в 2-х квартиру АДРЕСА_1 , в яку також не буде підселяти ніяких інших осіб до її пожиттєвого проживання, де Матір в свою чергу зобов`язується оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги і дбайливо ставитись до цієї квартири.

У разі форсмажорних обставин Матір зобов`язується не претендувати на спадщину, яка залишиться від Сина, а за це члени та спадкоємці сім`ї Сина будуть виконувати до кінця життя Матері цей договір, з яким ознайомлені. Також сім`я ОСОБА_4 зобов`язується похоронити ОСОБА_1 в землі та не спалювати.

Позивач звернулася до суду з даним позовом про зобов`язання відповідача передати їй на виконання мирового договору від 15 вересня 2017 року квартиру АДРЕСА_1 .

Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/13939/18 від 10.05.2019 у задоволення позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові з інших підстав. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.01.2021 постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишено без змін.

Так, постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 у справі № 759/13939/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.01.2021, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились між собою про те, що ОСОБА_1 дарує сину, ОСОБА_2 , двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , що належить їй на праві власності, та зобов`язується знятись з реєстрації в цій квартирі, а ОСОБА_2 зобов`язався надати ОСОБА_1 для довічного проживання квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності та зареєструвати в ній матір, та при продажу подарованої йому квартири передати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, про що уклади договір в простій письмовій формі 15 серпня 2017 року. На виконання досягнутих домовленостей 11 вересня 2017 року ОСОБА_1 подарувала квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_2 18 жовтня 2017 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5 . В цей же день, ОСОБА_1 , будучи присутньою при укладенні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , при свідках отримала від ОСОБА_2 5000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою.

Крім того, в постанові Київського апеляційного суду від 11.09.2019 у справі № 759/13939/18 встановлено, що мирова угода, укладена між позивачкою та одним із її синів, відповідачем у справі (йдеться про мирову угоду від 15 серпня 2017 року), є в силу Закону нікчемним правочином, що не породжує будь-яких правових наслідків для його сторін, оскільки укладена в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення.

За приписами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першої статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Згідно з положеннями статті 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з положеннями статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Мировий договір від 15.09.2017, на який позивач посилається як на підставу позовних вимог, не містить узгодженої між сторонами умови, за якою ОСОБА_2 зобов`язався би передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Натомість є умова, за якою відповідач зобов`язався переселити позивачку та зареєструвати її місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 та проживає в даній квартирі по теперішній час.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу нерухомого майна у власність та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 28.12.2021.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК