Номер провадження: 22-ц/813/2423/21
Номер справи місцевого суду: 523/4703/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/4703/17

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2423/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- особа, яка подала апеляційну скаргу(особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси) - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Шепітка І. Г. 06 вересня 2017 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) встановити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем у домоволодінні АДРЕСА_1 у період з жовтня 2006 року і по 25 грудня 2007 року, тобто по день смерті спадкодавця; 3) визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А,, що складається з: 1-1 коридору 8,1 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 13,1 кв.м., 1-3 житлової кімнати площею 19,27 кв.м., 2-1 коридору площею 5,7 кв.м., 1-2- житлової 11,57 кв.м, загальною площею 57,74 кв.м., житловою площею 43,94 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, огорожі №1-5 та мостіння І, - у порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється єдиним спадкоємцем другої черги за законом та фактично прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, 12.01.2017 року йому було роз`яснено право на звернення до суду через відсутність доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та необхідності підтвердження факту родинних відносин з померлим. Заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців до нотаріуса не надходили, отже інші спадкоємці відсутні (а. с. 3 4 зворотна сторона).

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить: 1) встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) встановити факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем у домоволодінні АДРЕСА_1 у період з жовтня 2006 року і по 25 грудня 2007 року, тобто на час відкриття спадщини; 3) визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , у відповідності до якого домоволодіння складається з житлового будинку літ.А,, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 11,6 кв.м., 1-3 кухні площею 13,1 кв.м., 1-4 житлової кімнати площею 19,3 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І, - у порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 50 - 51).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надала. Разом з тим, у заяві про розгляд справи за її відсутності остання зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а. с. 62).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом задоволено.

Встановлено як такий, що має юридичне значення, факт родинних відносин, та визнано, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходився рідним братом ОСОБА_1 .

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 у домоволодінні АДРЕСА_1 у період з жовтня 2006 року і по 25 грудня 2007 року, тобто на час відкриття спадщини.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , у відповідності до якого домоволодіння складається з житлового будинку літ.А, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 11,6 кв.м., 1-3 кухні площею 13,1 кв.м., 1-4 житлової кімнати площею 19,3 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І, - у порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка приходиться дружиною спадкодавця. Однак, спадщину вона не приймала. Згідно письмової заяви, поданої до суду, підтвердила факт родинних відносин між її чоловіком та позивачем та факт проживання позивача в будинку її чоловіка останній рік його життя у зв`язку з необхідністю догляду за ним.

Факт родинних відносин та проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже і факт прийняття спадщини, підтверджується також письмовими поясненнями сусідів спадкодавця - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Позивач фактично прийняв спадщину у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , у відповідності до якого домоволодіння складається з житлового будинку літ.А,, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 11,6 кв.м., 1-3 кухні площею 13,1 кв.м., 1-4 житлової кімнати площею 19,3 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І. (а. с. 64 - 66).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_4 , діючий від імені ОСОБА_3 , як особи, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року та закрити провадження у справі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка з 1985 року. За час їх спільного проживання у них народилися діти- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент народження дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому вони не подавали спільної заяви, а ОСОБА_9 особисто не звертався щодо визначення походження дітей. Запис про батька ОСОБА_13 , відповідно до ст. 55 КпШС України, був проведений за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька записані за її вказівкою.

З дня народження і по теперішній час ОСОБА_3 проживає у будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому на праві власності майно.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_9 . ОСОБА_3 зі своїм чоловіком - ОСОБА_14 поховали батька

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою - АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті її батька - ОСОБА_9 , який у свою чергу успадкував будинок після смерті свого батька - ОСОБА_5 , що виключає можливість успадкування майна спадкоємцями інших черг за законом (а. с. 80 - 85).

2.6 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін та скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Одеської області. Посилається на те, що ОСОБА_3 не має права на апеляційне оскарження рішення, оскільки у даній справі у ОСОБА_3 не виникає ніяких прав (а. с. 135 - 135 зворотна сторона).

ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Одеси, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком позивача ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Встановлено факт сумісного проживання однією родиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з моменту народження ОСОБА_3 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року залишено без змін постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року (а. с. 202 - 208).

ОСОБА_2 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом (а. с. 118 - 119).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року призначено розгляд справи у приміщені апеляційного суду Одеської області (а. с. 123).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літ. А, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м, 1-2 житлової кімнати площею 11.6 кв.м., 1-3 кухні площею 13.1 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 19, 3 кв.м., загальною площею 58.2 кв.м., житловою площею 30.9 кв.м., та літньої кухні літ.В., сараю літ.Г, гаража літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а. с. 120 - 122).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року було зупинено апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом зупинити до набрання законної сили судовим рішенням в справі №523/13485/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення (а. с. 162 - 164).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Одеського апеляційного суду: - суддю-доповідача Заїкіна А.П..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2019 року дану цивільну справу було прийнято до провадження судді Заїкіна А.П. (а. с. 167 - 168).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року (а. с. 190 190 зворотна сторона).

05.07.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 202 - 206).

У судовому засіданні адвокат Кондоні Т.О., діюча від імені ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін та скасувати арешт.

Інші учасники справиу судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , і після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому на праві власності майно.

Батьком ОСОБА_9 є - ОСОБА_5 .

Спадкодавцеві на праві власності, у відповідності до Свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ленінської райради народних депутатів м. Одеси від 02.09.1963 року, належало домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності було зареєстроване 20.10.1976 року в КП ОМБТІ та РОН за р.№152, стор.1, в кн.9.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів м. Одеси №622-а від 15.08.1968 року, зазначене домоволодіння було поділено на АДРЕСА_3 . За ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 з житловим будинком літ. А на земельній ділянці, площею - 835 кв. м..

Згідно технічного паспорта, виданого КП ОМБТІ та РОН 10.11.1976 року, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ.А, в якому 1-1 коридору площею 8,1 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 13,1 кв.м., 1-3 житлової кімнати площею 19,27 кв.м., 2-1 коридору площею 5,7 кв.м., 2-2 житлової кімнати площею 11,57 кв.м., загальною площею 57,74 кв.м., житловою площею 43,94 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, огорожі №1-5 та мостіння І.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_9 та після його смерті спадкова справа не заводилась.

На виконання ухвали суду від 17.05.2017 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради був виготовлений технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 , у відповідності до якого домоволодіння складається з житлового будинку літ.А, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м., 1-2 житлової кімнати площею 11,6 кв.м., 1-3 кухні площею 13,1 кв.м., 1-4 житлової кімнати площею 19,3 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., та літньої кухні літ.В, сараю літ.Г, гаражу літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І.

Усі приміщення в домоволодінні були збудовані чи реконструйовані спадкодавцем у 1980-х роках для покращення житлово-побутових умов.

ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом ЗАГС Приморського РВК м. Одеси, актовий запис №1829 (а. с. 11). Батьками записані: - мати - ОСОБА_10 ; - батько - ОСОБА_17 . Запис про батька вчинено зі слів матері, відповідно до статті 55 КпШС України.

01 квітня 2011 року ОСОБА_16 зареєструвала шлюб з ОСОБА_18 та змінила прізвище з - « ОСОБА_19 » на - « ОСОБА_20 ».

ОСОБА_9 з 30 квітня 1976 року перебував у шлюбі з ОСОБА_21 , був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 , у якому займав одну кімнату, площею 25,0 кв. м..

ОСОБА_3 з 05 серпня 2005 року зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою - АДРЕСА_4 , тобто за іншою адресою.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року по справі №523/13485/18 позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Одеси, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком позивача ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Встановлено факт сумісного проживання однією родиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з моменту народження ОСОБА_3 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704, 80 грн..

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року залишено без змін постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта щодо порушення оскаржуваним рішенням прав ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки на час розгляду справи в апеляційній інстанції, іншими судовими рішеннями не встановлено факт того, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Оскаржене рішення стосується факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . За відсутності встановленого факту родинних відносин між ОСОБА_9 (сином ОСОБА_5 ) та ОСОБА_22 , відсутні права останньої на спадкове майно.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літ. А, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м, 1-2 житлової кімнати площею 11.6 кв.м., 1-3 кухні площею 13.1 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 19, 3 кв.м., загальною площею 58.2 кв.м., житловою площею 30.9 кв.м., та літньої кухні літ.В., сараю літ.Г, гаража літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 158 ЦПК України , суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року підлягає закриттю, тому необхідність у забезпеченні позову відпала.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевказаних, встановлених по даній справі обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухваливши оскаржене рішення, вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта, є недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. З аналізу приписів ч. 1 ст. 352 вбачається, що право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто оскаржуваним рішенням безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси чи (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_3 підлягає закриттю за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Апеляційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року, а саме - арешт на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літ. А, що складається з: 1-1 веранди площею 14,2 кв.м, 1-2 житлової кімнати площею 11.6 кв.м., 1-3 кухні площею 13.1 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 19, 3 кв.м., загальною площею 58.2 кв.м., житловою площею 30.9 кв.м., та літньої кухні літ.В., сараю літ.Г, гаража літ.Б, вбиральні літ.Д, душу літ.Е, огорожі №1, 3-5 та мостіння І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2021 року

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова