Провадження № 2-о/760/474/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зуєвич Л.Л.,
за участю: секретаря судового засідання Кушніра Р.С.,
заявниці ОСОБА_1 (особисто, паспорт),
представника заявниці - ОСОБА_2 (ордер від 13.09.2021);
заінтересованої особи: ОСОБА_3 (особисто, паспорт),
представника заінтересованої особи: Борух С.В. (ордер від 30.08.2021),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 /далі ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_3 /далі ОСОБА_3 / ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації /далі Служба у справах дітей/ (; адреса: 03020, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 41), про видачу обмежувального припису,
В С Т А Н О В И В:
Заява та її обґрунтування
20.08.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 20.08.2021, за підписом заявника, в якій вона просить:
1) Видати обмежувальний припис на максимальний строк стосовно ОСОБА_3 , яким визначити наступні обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме:
заборонити наближення не менше 100м.:
- до будь-якого місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
- до будь-якого місця роботи чи перебування, яке відвідує ОСОБА_1 ;
- до будь-якого місця навчання чи перебування, які відвідують ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
заборонити ОСОБА_3 контактувати або спілкуватися в будь-який спосіб з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 особисто і через інших осіб;
заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори чи переписки з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку чи електронної комунікації особисто і через інших осіб;
заборонити ОСОБА_3 переслідувати та розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 особисто та через інших осіб (іншим особам);
заборонити ОСОБА_3 збір, обробку та розповсюдження будь-якої інформації, що стосується ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 а також участі в діяльності пов`язаної з ними в будь-яких місцях перебування та закладах;
2) Направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.
3) Врахувати положення заявника та вплив даної ситуації на неї та її дітей.
4) Просить повідомляти її особисто.
5) Визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілими.
6) Надати інформацію та зобов`язати поліцію щодо обмежувальних заходів до ОСОБА_3 .
7) Вжити всі необхідні заходи, надати всю необхідну інформацію та документи для підтвердження, припинення та запобігання впливу і загрози зі сторони ОСОБА_3 в усі необхідні органи та інстанції, які можуть сприяти вирішенню цих питань.
8) Розглянути питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та законного рішення на користь матері дітей ОСОБА_1 .
9) Визначити та офіційно/зареєструвати місце проживання її дітей з їх матір`ю.
В обґрунтування заяви зазначено, зокрема, наступне:
«Я, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звертаюсь до Солом`янського районного суду міста Києва так як на даний час мною подано до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації 08.07.2021 року письмові пояснення за вхідним номером 108/24/Р-1337 відповідно до заяви ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), заяву в Міський центр дитини для проведення психологічного обстеження моїх дітей з метою вивчення психоемоційного стану та їх особистісних характеристик, особливостей дитячо-батьківських відносин, прив`язаності дітей до батьків, одного з них чи інших членів родини, також.08.07.2021 року подана заява № Р4336 від 09.07.2021 року про факт вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, за адресою 02000, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 49.
Було проведено обстеження житлових умов ОСОБА_1 та неодноразово проведено бесіду представниками Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації у тому числі з психологами з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації прийняла рішення № 533 від 16.08.2021 року, на користь заяви ОСОБА_3 та задовольнила способи участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з моїми дітьми.
На підставі матеріалу викладеного нижче та наявністю доказів вважаю себе та моїх дітей особами, які зазнали домашнього насильства. Розглянути в судовому порядку справу про видачу обмежувального припису і застосування обмежувальних заходів вказаних в цій заяві.
29 вересня 2007 року був укладений шлюб між мною, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що зроблений актовий запис № 749, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 а час подружнього життя у нас народилися двоє дітей - донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_4 , актовий запис № 468) та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 963), які в даний час зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , проживають зі мною, матір`ю дітей, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно рішення Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/25076/20, 14.04.2021 року суд задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином шлюбні відносини між нами припинені і ОСОБА_3 не являється мені законним чоловіком та не входить в склад моєї сім`ї.
Питання щодо матеріального забезпечення моїх дітей було вирішено в судовому порядку та призначені кошти, які регулярно вираховуються на їх утримання в розмірі 33% від грошового забезпечення ОСОБА_3 ..
Подружнє життя з ОСОБА_3 не склалося. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що ми маємо різні характери та погляди на життя, не можемо знайти взаємопорозуміння в сім`ї, стосовно відношення один до одного, в тому числі до мене, як до людини, дружини, матері дітей, а також до дітей та їх вихованню і розвитку, в зв`язку з цим у нас виникали постійні ні чим не аргументовані конфлікти, деякі з них мали загрозу моїй безпеці, безпеці моїх дітей, які мали місце морального, а інколи фізичного насильства, пригнічення прав, моралі та з нездоровою не повагою до мене і дітей, розповсюдження недостовірної інформації, яка мала вплив на мене в повсякденному житті. Це набуло систематичного характеру з посиленням кожної наступної ситуації. Так морально-психологічне та фізичне насилля набуло систематичного характеру з ймовірною загрозою життю мені та моїх дітей. Мені прийшлося вдатися до заходів аудіо фіксації для того щоб мати хоча б якісь докази того, що відбувалося. ОСОБА_3 про аудіо фіксацію знав.
Повернувшись додому після чергового робочого дня о 18:00 09.10.2020 року я вдома зустріла тільки доньку Єлизавету. ОСОБА_3 вдома не було, він знаходився разом з сином Матвієм у свого рідного брата ОСОБА_7 . Я дзвонила ОСОБА_3 декілька разів, щоб дізнатися о котрій годині він буде вдома з дитиною. Під час спілкування з ним по телефону, я зрозуміла, що він сильно на підпитку і дуже занепокоїлася за дитину. ОСОБА_3 дуже агресивно реагував на мої дзвінки і прохання повернутися додому з дитиною. Повернувшись додому близько 22:30 09.10.2020 року ОСОБА_3 почав викидати мої особисті речі, погрожувати мені, що він вижене мене з гуртожитку разом з дітьми, де ми всі разом проживали та з роботи де я служу. Також обзивав мене та доньку нецензурними словами. Після чого спричинив мені чисельні тілесні ушкодження, деякі з них наносив моїм особистим мобільним телефоном, який в процесі цього був вщент розбитий. Коли він приставив мені кухонний ніж до горла, я почала кричати дітям, щоб вони якомога швидше збиралися та тікали з гуртожитку. Щоб припинити це, мені було необхідно визвати поліцію за номером 102 близько опівночі 09.10.2020 року в гуртожиток за адресою АДРЕСА_3 ) на територію військової частини, якої ми проживали, про що свідчить подана заява 10.10.2020 року в Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, за адресою 02000, м. Київ, Повітрофлотський проспект 49. Потім я та мої діти швидко вибігли на вулицю і чекали приїзд поліції.
Після нанесення мені чисельних моральних та фізичних ушкоджень, я звернулася з погіршенням самопочуття до поліклініки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського. Після огляду лікарем я була направлена на обстеження до Головного військового клінічного госпіталю. Так як я діючий військовослужбовець у званні старшого солдата, то було проведено службове розслідування по місцю служби. По результатам огляду лікарів та службового розслідування було прийнято діагноз забій м`яких тканин правої скронево-тімяної ділянки голови, забій м`яких тканин правої гомілки, правої кисті, астено-невротичний синдром, ситуаційно обумовлений.
Шлюб тримався на тому, що ми часто змінювали місце проживання, а також часто один з нас був у відрядженні, у зв`язку з виконанням військових обов`язків пов`язаних зі службою у Збройних Силах України. Також ОСОБА_3 міг бути відсутнім, не приймаючи участі в житті сім`ї, так як постійно жив особистим життям, яке не стосувалося сім`ї, було пов`язане із постійним зловживанням алкоголем. На такі заходи він міг брати молодшу дитину, де дитина сприймала все, що там відбувалося. В якості того, щоб дитина нікому не заважала, схиляли до комп`ютерних ігор не властивих для дитячої психіки та всіляко це заохочувалося. Також, на таких заходах та в сім`ї в цілому, використовувалося багато нецензурної лексики, інколи образливого характеру до мене та моїх дітей, застосовувалося морально-психологічне та фізичне пригнічення.
Мені приходилося постійно тимчасово проживати з дітьми в інших місцях, щоб не допускати прояву та впливу конфліктних ситуацій. В такому разі ОСОБА_3 проявляв постійні погрози і шантаж по телефону, займався переслідуваннями мене та моїх дітей, розповсюдженню інформації, яка мала б загрожувати мені морально і пригнічувати мій авторитет, як на роботі, так і серед моїх родичів.
28.12.2020 року я остаточно змінила місце проживання і це відбувалося дуже терміново, тому мої речі і речі моїх дітей залишалися деякий час в гуртожитку. Я остаточно змогла їх перевезти після того, як ОСОБА_3 звільнив приміщення гуртожитку де ми всі разом проживали, переїхавши до іншого місця проживання. За короткий час я знайшла місце для моєї сім`ї, де б я та мої діти змогли б відійти від цього жахливого відношення і спільного проживання з ОСОБА_3 але погрози, образи та переслідування мене і моїх дітей тільки збільшилися. Телефонні розмови з ОСОБА_3 аудіо зафіксовані та можуть бути використані, як докази. Також ОСОБА_3 дзвонив кілька разів мені та моїм дітям з інших, не відомих телефонних номерів. При його спробах додзвонитися дітям вони категорично відмовлялися з ним спілкуватися, а на не знайомі телефонні номери просто не відповідали.
Ситуація, яка склалася не повинна відображатися на психологічному стані дітей або будь-яким чином на них впливати. Модель поведінки ОСОБА_3 в сім`ї та по відношенню до дітей і до їх матері ОСОБА_1 в присутності дітей має великий вплив на формування дитячої психіки та стає невід`ємною частиною їх досвіду, який в подальшому як наслідок впливає на становлення їх особистості у суспільстві. Так ОСОБА_3 як батько подавав приклад дітям протягом нашого подружнього життя, який суперечив моральним засадам сім`ї та суспільства. ОСОБА_3 вкрай рідко цікавився та приймав участь у вихованні дітей і в їхньому повсякденному житті, не проявляв піклування, зацікавленість та ініціативу, з байдужістю відносився до їхнього морально-психологічного стану, не відстоював ні мої права, ні права дітей у разі коли були ситуації образливого характеру зі сторони інших осіб. Емоційний стан дітей обумовлений не присутністю батька в їх житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, зневажаючи права дітей на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. За час спільного життя було завдано дуже багато морально-психологічних і матеріальних збитків сім`ї.
Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дітей. Я вважаю, що батьки повинні всіляко піклуватися про дітей, дотримуватись правил безпеки в житті та побуті, не наражати їх на небезпеку та не робити основою конфліктних ситуацій і інструментом маніпулювання один до одного, не використовувати дітей для самоствердження чи авторитетності в суспільстві, не використовувати для досягнення результатів особистих інтересів, подавати правильний приклад дітям, навчати корисному досвіду, приймати участь у житті дітей а також взаємовідносини в сім`ї повинні ґрунтуватися на взаємоповазі, справедливості виключаючи приниження честі та гідності всіх членів сім`ї.
Діти копіюють батьків в усьому: у словах, вчинках, поведінці. Таким чином діти пізнають світ, навколишню реальність. Я хочу, щоб мої діти навчилися реагувати на ті чи інші життєві ситуації адекватно, з відповідальністю та правильно, щоб вони могли подбати про себе та один про одного, щоб вони отримували від життя все необхідне та цінували те, що мають, прагнули кращого і з розумінням та повагою відносилися один до одного й до людей.
Я не маю жодних намірів виясняти стосунки з ОСОБА_3 чи всіляко перешкоджати в його особистому житті, а також перешкоджати йому в участі у вихованні та зустрічі з дітьми але він вчасно не зупинився та не усвідомив свої помилки у вихованні дітей, не зробив відповідних висновків та не довів свою здатність належним чином виконувати батьківські обов`язки, навпаки, він довів протилежне і продовжує це підтверджувати.
Виходячи з досвіду подружнього життя з ОСОБА_3 , він завжди діяв всупереч інтересам сім`ї та створював несприятливу обстановку в ній, а його дії негативно впливали на стан дітей та їх самопочуття.
Сподіваюсь, що ОСОБА_3 зробить висновки з нашого з ним сімейного життя та досягне позитивних результатів в становленні відносин в своїй новій сім`ї та суспільстві в цілому.
Закликаю компетентні органи до розгляду цієї справи та висновків виходячи із здорового глузду. ОСОБА_3 своїми діями і намірами порушив всі основні поняття чинних законодавств України, Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, Кримінального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про запобігання домашньому насильству», Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю», Постанову Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Спільний Наказ Міністерства у справах сім`ї, молоді та спорту України та Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2009 року № 3131/386 «Про затвердження Інструкції щодо порядку взаємодії структурних підрозділів, відповідальних за реалізацію державної політики щодо попередження насильства в сім`ї, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства у сім`ї» та взагалі відносини в сім`ї.
А також необхідно зазначити, що згідно СКУ ст. 13 п 1 частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Його дії та дії його рідних по відношенню до мене та моїх дітей, мають аб`юзивний характер та з елементами газлайтингу.
Є велика вірогідність, що будь-які зустрічі з дітьми за моєї присутності можуть обернутися конфліктними ситуаціями, які будуть штучно викликані навмисними провокаціями зі сторони ОСОБА_3 , а його участь у вихованні дітей матиме злоякісний характер з елементами психологічного впливу, впровадження своєї нездорової соціальної позиції, маніпулювання, переінакшування-сприйняття дітей, настроювання дітей проти своєї матері, всіляке схиляння дітей на свою сторону та будь-які інші дії будь-яким чином, що можуть приносити у відносини матері з дітьми та у сім`ю розбрат будь-якого характеру.
Є підозра викрадення дітей або одного з них під час одного з побачень з ОСОБА_3 , також є вірогідність застосування ОСОБА_3 фармакологічних засобів для пригнічення свідомості дітей і подальшим маніпулюванням, що неодноразово використовувалося до мене ОСОБА_1 , це дає змогу йому у випадку погіршення стану здоров`я дітей на звинувачення мене як матері у недбалості та протиправних діях до дітей.
Виходячи з останніх подій в моєму житті, які також пов`язані із домашнім насиллям, ситуацій моєї сім`ї та особистих спостережень, звернення в компетентні органи в не повній мірі надається розсудлива об`єктивна оцінка тому, що відбувається, навіть за наявності будь-яких доказів та підтверджень. Також має місце припущення, що зі сторони ОСОБА_3 є не законний, можливо корупційної складової, вплив на компетентні органи або їх представників, щодо вирішення питань захисту моїх прав та прав моїх дітей, що може також відображатися в незацікавленості даної ситуації та справи в цілому, наведенні питань маніпуляційного, нав`язливого і провокаційного характеру до мене та моїх дітей, направлених на користь ОСОБА_3 .. В будь-якому разі, вірогідніше за все, жоден компетентний орган чи інстанція ніколи не візьме на себе відповідальність за те, що можливо може трапитися зі мною, та моїми дітьми.
Я прошу вас поставитися до цієї ситуацій з розумінням і на випередження, не йти на поводу та не сприяти діям ОСОБА_3 . Ця людина є небезпечною для суспільства.
Участь у вихованні та зустрічі з дітьми, та визначення участі батька у вихованні дітей фактично не можливо так як діти за відомих обставин категорично не бажають з ним бачитися. Я, в свою чергу, не можу їм заборонити бачитися з батьком або будь-яким чином впливати на їхнє рішення, чи примушувати їх до цього.
Виходячи з ситуації, яка склалася, щодо розгляду даної справи, дій зі сторони ОСОБА_3 щодо дітей та їх матері протягом подружнього життя і в подальшому, завжди, в будь-який час та при будь-яких обставин, не зважаючи на дії компетентних органів, є велика вірогідність, що матимуть загрозу мені, моїй сім`ї та моїм дітям зі сторони ОСОБА_3 та осіб, які з ним пов`язані. ОСОБА_3 є агресором, аб`юзером і кривдником та соціально небезпечною особою, його дії і наміри, які він ретельно маскує та приховує, мали і мають загрозу моїй безпеці, безпеці моїх дітей, мали і мають місце морального, а інколи фізичного насильства, пригнічення прав, моралі та з нездоровою не повагою до мене і дітей, розповсюдження недостовірної інформації, яка мала і має вплив на мене в повсякденному житті.
ОСОБА_3 не брав участь ні в навчанні чи вихованні, ні в позашкільному розвитку дітей, не відвідував шкільних заходів та заходів дитячого садочка за участю дітей, не цікавився здоров`ям дітей, а під час спілкуванні з ним у дітей виникали хвилювання.
Поведінка ОСОБА_3 по відношенню до дітей була не прийнятною і протягом подружнього життя, оскільки ОСОБА_3 завдавав фізичного та морального насилля мені, матері дітей ОСОБА_1 в присутності дітей, залякував погрозами, примушував до спілкування, принижував і висміював. Такою поведінкою ОСОБА_3 домігся того, що діти бояться батька та категорично не бажають з ним бачитися перешкоджає виконанню батьківських обов`язків і має спричинити обмеження батька в батьківських правах з залишенням сплати аліментів на утримання дітей, а також відшкодування моральних та матеріальних збитків постраждалим, мені, матері дітей ОСОБА_1 та моїм дітям, доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 і сину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Прошу звернути увагу, що згідно ст. 161 п. 2 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями та своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дітей, також виходячи з подій 09.10.2020 року ОСОБА_3 всіляко чинив протиправні дії, виганяв мене та моїх дітей з дому, створив небезпечну для мого життя та життя моїх дітей ситуацію при якій ми вимушені були самі тікати вночі та просити на Допомогу і викликати поліцію, згідно ст. 162 другому абзацу частини першої, діти не можуть бути повернені лише тоді, коли залишення їх за попереднім місцем проживання створювало реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить їх інтересам.
Діти категорично не бажають зустрічатися, проводити час з ОСОБА_3 , а також щоб він приймав участь в їх вихованні, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_3 погано впливають на психологічний стан моїх дітей та їх розвиток, всі конфліктні ситуації в сім`ї відбувалися з його особистої ініціативи, мали аморальний характер та відбувалися на очах моїх дітей.
Наголошую, що 10.10.2020 року було зафіксовано факт подання мною заяви про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 . Проте досудове розслідування по даній справі не проводилося і справа була закрита за не зрозумілих обставин, про що мені стало відомо тільки з телефонної розмови із слідчим по даній справі. Документ про закриття справи мені не надсилали, про підстави закриття справи мені не було роз`яснено і я була не повідомлена про закриття цієї справи документально.
Хочу зазначити, що маючи аудіофіксовані підтвердження, про які ОСОБА_3 знає особисто і особисто сам підтверджує це на самих аудіозаписах, я ОСОБА_1 використовую їх в інтересах захисту прав і свобод, мого приватного і сімейного життя та моїх дітей.
Аудиофіксовані записи можу надати особисто за необхідністю в будь-який час та в будь-який спосіб.
ОСОБА_3 порушує мої права та свободу, повагу до мого приватного і сімейного життя, а також моїх дітей маючи будь-які інформаційні матеріали, які стосуються мене, моїх дітей та мого особистого, сімейного життя, не залежно від часу фіксації, у зв`язку з тим, що я не надавала ніякої згоди ні ОСОБА_3 , ні іншим особам, які мають до нього відношення, в тому числі і його адвокату.
Дії та відношення ОСОБА_3 є протиправні, аморальні та загрожують як мені ОСОБА_1 , так і моїм дітям, їхньому розвитку, а також моїм родичам, а в першу чергу це порушення Сімейного кодексу України, законів щодо захисту і розповсюдження інформації, захисту прав дітей та інших основних законів України стосовно людини та сім`ї і мають нести законну відповідальність.
Прошу вашого рішення щодо вилучення у судовому порядку через компетентні органи у ОСОБА_3 всі носії інформації, в тому числі ноутбук, планшет та мобільний телефон, у зв`язку з тим, що на них містяться мої особисті, приватні, інтимні матеріали, які були зафіксовані їм особисто, деякі примусово, деякі можуть бути частиною подружнього життя та про деякі я можу навіть не знати, а також можуть бути використані їм проти мене та моїх дітей в перекрученому вигляді, також у зв`язку з тим що такі матеріали ОСОБА_3 вірогідніше за все може розповсюджувати як в мережі інтернет так і серед оточуючих його людей, про що він особисто наголошував під час наших з ним конфліктних розмов.
Я та мої діти готові підтвердити всю інформацію під час спілкування з компетентними органами та їх представниками. В свою чергу я готова всіляко сприяти та надавати всі необхідні документи, підтвердження та будь-яку необхідну інформацію, а також співпрацювати у вирішенні цих питань.
Наразі я перебуваю у фактичному (цивільному) шлюбі з людиною від якої чекаю дитину та з якою вже подана заява до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка піклується про мене та моїх дітей і готовий визнати себе справжнім батьком моїх дітей та в повній мірі виконувати батьківські обов`язки, прикладати усі зусилля та можливості для розвитку дітей, фактично діти живуть в повноцінній сім`ї і в сприятливих умовах, мають належне виховання і свій особистий життєвий простір для розвитку, матеріально забезпечені».

Рух справи
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Заяву фактично заяву передано судді по реєстру 26.08.2021 о 17:30.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.08.2021 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.08.2021.
30.08.2021 розгляд справи було відкладено на 13.09.2021 для надання додаткового часу заявниці для залучення фахівця у галузі права та уточнення вимог заяви.
В судове засідання 13.09.2021 з`явився заявник, заінтересована особа ( ОСОБА_3 ) та їх представники.
У судовому засіданні 13.09.2021 оголошувався склад суду. Відводів складу суду не заявлено.
Представник ОСОБА_1 (зі її згодою) у судовому засіданні уточнив вимоги заяви про видачу обмежувального припису, зазначивши, що заявник наполягає на розгляді та задоволенні вимоги викладеної у пункті 1 прохальної частини, а інші вимоги в межах даної заяви не розглядати.
ОСОБА_3 та його представник просили в заяві ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити в повному обсязі, оскільки вона необґрунтована, базується на припущеннях, а факти, які викладені в заяві, не відповідають дійсності.
У судовому засіданні ОСОБА_3 наголошував на тому, що любить своїх дітей; після розлучення самостійно подав рапорт для відрахування аліментів з його зарплати (до судового рішення); конфлікті ситуації, що мали місце з ОСОБА_1 у період перебування в шлюбі були спровоковані нею; заява ОСОБА_1 є маніпулювання дітьми з метою заборонити йому з ними спілкуватись; також вказав, що ОСОБА_1 не переслідує, а все їх спілкування наразі зводиться до його спроб спілкуватись з дітьми, чому ОСОБА_1 перешкоджає.
Щодо прослуханого під час судового засідання аудіозапису зазначив, що його «погрози» на адресу ОСОБА_1 були емоційною реакцією на поведінку ОСОБА_1 , яка його провокувала, та реальних намірів реалізовувати такі погрози він ніколи не мав.
Також, у судовому засіданні ОСОБА_3 надано письмове клопотання, яке за своїм змістом заперечує доводи, наведені в заяві ОСОБА_1 та збігається з усними поясненнями ОСОБА_3 , наведеними у судовому засіданні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відтворити їх зміст у рішенні суду.

Щодо правової позиції ОСОБА_3 .
У клопотанні ОСОБА_3 зазначає таке:
«Я, ОСОБА_3 , військовослужбовець, підполковник ЗС України, являюсь ад`юнктом відділу організації підготовки та атестації науково-педагогічних кадрів науково-методичного центру організації наукової та науково-технічної діяльності Національного університету оборони України імені Івана Черняхівського, (копію паспорта, ІНН, контракту про проходження військової служби, наказу про зарахування до ад`юнктури НУОУ додаю), кадровим військовим (довідку про проходження служби додаю), приймав безпосередню участь антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за що був заохочений відзнакою Президента України За участь антитерористичній операції (копії довідки при безпосередню участь в АТО та посвідчення учасника бойових дій додаю), одружений, проживаю з дружиною ОСОБА_8 та пасинком ОСОБА_9 , (копію свідоцтва про шлюб додаю).
Хочу запевнити ОСОБА_10 поважний суд в тому, що всі звинувачення на мій рахунок ОСОБА_11 були зроблені в емоціях та пориві ненависті до мене через те, що я все ж зважився подати заяву в суд на розлучення нас.
Ми проживали дружно, я завжди піклувався про родину, дітей та наше майбутнє. В період кар`єрного зростання була необхідність переїзду в різні місця служби, але дружина вже тоді відмовлялася переїздити до нових місць проживання та переважно жила у своєї матері. При цьому я під час служби в органах управлінь як і більшість військових, які переїхали без родини, проживали в службових кабінетах. При цьому майже всі зароблені кошти, я відправляв дружині на її потреби та потреби дітей. Перебуваючи в зоні проведення АТО та будучи поставленим там на всі види забезпечення в тому числі харчування, я також майже всі кошти відправляв дружині.
Після вступу до ад`юнктури я отримав двокімнатне службове житло від НУОУ за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 58,33 кв.м. на чотирьох осіб (Договір №334/26/259 від 18.11.2019 року додаю), особисто здійснював відрахування за проживання, враховуючи пільгу, як учасника бойових дій, тож жили ми сім`єю в достатку та злагоді (копії пояснень сусідів додаю).
Маючи тепер багато часу на сім`ю, я постійно проводив час з дітьми та займався їхнім вихованням та розвитком.
Так, я організовував та забезпечив влаштування дітей до навчальних закладів: доньку ОСОБА_4 до загальноосвітньої школи № 61 та згодом до школи №166 та сина ОСОБА_5 до дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №82 Шевченківського району м. Києва та № 375 (скріншот запису та прийняття сина до ДНЗ додаю).
Я особисто постійно водив дітей до навчальних закладів, що підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу № 82 (довідку додаю), брав участь у вихованні сина та доньки, був турботливим, цікавився їх життям у закладах (свідчення вихователя додаю), сплачував за харчування дитини (довідку з дошкільного навчального закладу №82 та копії квитанцій сплати за харчування по УБД додаю ).
Хочу зазначити, що мною проводилась активна робота з колективом дошкільного навчального закладу №375 та батьківським колективом. Це підтверджуються заходи, які проводились в навчальному закладі, зокрема зустріч Нового 2020 року, (додаю фото в кількості 51 шт.(дата зйомки 26.12.2019 року) та відео в кількості 5 шт. (дата створення мультимедіа 26.12.20109 року), що свідчить про мою не лише присутності, але й підтримки сина, як батька.
Особисто займався здоров`ям та розвитком дітей. Так саме я здійснював вибір сімейного лікаря для дітей та особисто підписував Декларацію №001- 98РЕ-ЗТ00 про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу та Декларацію № 0001-Р2ТЕ-ЗТ00 про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу від 12.11.2019 року (копії Декларацій №001-98РЕ-ЗТ00 про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу та Декларації № 0001-Р2ТЕ-ЗТ00 про вибір лікаря - додаю).
У 2018-2019 роках брав активну участь у розвитку ОСОБА_4 в позашкільному житті, а саме влаштував її на зайняття з карате та особисто супроводжував її впродовж майже двох років в інший кінець міста (спільні фото з змагань додаю дата зйомки від 02.02.2020 року, та відео (дата створення мультимедіа від 08.12.2019 року додаю).
Хочу зауважити, що звинувачення мене ОСОБА_11 щодо не участі мене ні в навчанні чи вихованні, ні позашкільному розвитку дітей, не відвідуванні шкільних заходів та заходів дитячого садочка за участю дітей, не цікавленням здоров`ям дітей є безпідставними та мають усі ознаки наклепу, згідно статті 151-1 Кримінального кодексу України, а саме умисне поширення завідомо недостовірних відомостей, що ганьблять честь і гідність іншої особи, саме ОСОБА_11 брала участь в житті дітей опосередковано думаючи лише про себе та задоволення своїх амбіцій та потреб.
ОСОБА_12 , я як свідомий батько, як військовий, як людина честі після подачі заяви до суду на розлучення і ще до рішення суду вже почав виплачувати аліменти на дітей за власним бажанням з метою забезпечення їхнього доброту (копію рапорта про прохання щодо утримання з мене аліментів додаю)
Я порядний громадянин та сім`янин, але не зміг терпіти зрад дружини впродовж останніх років про що свідчать її власні аудіо записи та відправлені інтимні фото іншим чоловікам. Я був змушений подати в суд на розлучення після того, як востаннє застав дружину з іншим чоловіком (фото додаю).
Сильно люблячи дітей я пішов на примирення, повіз сім`ю на відпочинок на море до міста Одеса та гадав, що дружина схаменеться.
Проте після повернення додому сказала, що їй подобається життя в подорожах, відпочинку в кафе, пляжі, друзі і хоче жити так як їй подобається, а діти і з її мамою поживуть.
Те що в не вона вже планувала залишити мене я зрозумів з її записів, які знайшов при переїзді до нового місця проживання, де вона описує свій план дій (копію листів додаю). Крім того вона планувала, створити скандал на території університету для того аби мене, як ад`юнкта (здобувача вищої освіти 3 рівня), тобто особу перемінного складу відрахували з НУОУ, а вона, як постійний склад залишилася з дітьми в двокімнатному блоці з одним з її коханців. Тому звинуватила мене в нанесенні їй тілесних ушкоджень, які я не наносив. За даним фактом проведено службове розслідування начальником НУОУ (копію матеріалів розслідування додаю)
ОСОБА_1 до поліклініки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського звернулась лише 12.10.2020 року, а не тоді, коли між нами сталася словесна перепалка 09.10.2020 року, саме в ці дні вона перебувала у своєї матері в м. Бердичеві. Вважаю, що саме там вона могла спеціально нанести собі якісь ушкодження, бо на час приїзду Національної поліції міста Києва в день суперечки скарг та заяв від неї не було щодо нанесення тілесних ушкоджень, а на вимогу представників поліції пройти медобстеження на предмет тілесних ушкоджень відмовилась.
Разом з тим Солом`янським управлінням поліції по факту нанесення тілесних ушкоджень мною ОСОБА_11 було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення мною не встановлено (копію повідомлення з поліції додаю).
Крім того, ОСОБА_1 свідомо та завідома знаючи про відповідальність держслужбовців та військовослужбовців за невчасне або завідома подачу неправдивої інформації до Національного агентства з питань запобігання корупції не надавала мені відповідні дані. Разом з тим, вона провокувала мене на нецензурну лайку по телефону, для того щоб здійснити запис та використати його проти мене.
Про це свідчить запис від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 під назвою електронний ключ, свідомо не надавала інформацію для заповнення декларації (запис в матеріалах справи ОСОБА_1 ).
Разом, з тим ОСОБА_1 займається окультизмом, та на мою думку відповідно до виявленої копії її листів, що додаються, навмисне наносила мені шкоду, а також можливо доливала в їжу або напої психотропні речовини або отруйні речовини, так як останній час перед розірванням шлюбу почував себе зле. ОСОБА_1 наводила порчу на мене, мого рідного брата ОСОБА_7 зі встановленням свічок, (копії фото окультних листів додаю).
Після офіційного розлучення ОСОБА_1 намагається всіма способами зробити мені шкоду. А саме зараз заборонити бачитися з дітьми, знаючи, що для мене вони найголовніші в житті. Вона не дозволяє дітям бачитися зі мною, сама займається своїми справами, відправивши дітей до своєї матері
ОСОБА_13 тому я звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві Державної адміністрації з заявою про усунення перешкод батьку щодо участі у вихованні та зустрічі з дітьми та визначення участі батька у вихованні дітей (копію заяви додаю).
Дана служба провела бесіду з дітьми та задовольнила моє прохання, видавши рішення №533 від 16.08.2021 року на мою користь та встановивши час та дні для зустрічі з дітьми (копію протоколу бесіди з дітьми службою та розпорядження Солом`янської РДА додаю).
Проте колишня дружина повністю ігнорує дане розпорядження, мобільний телефон не бере сама і не дозволяє дітям, я неодноразово звертався в поліцію з метою з`ясування обставин не виконання даного розпорядження.
Наразі діти не мають змоги побачити батька майже рік. Остання розмова з двома дітьми була 06.01.21 по телефону, в ході розмови з сином він сказав, що мати забороняє їм спілкуватися зі мною. Діти ростуть без участі батька, переважно жили в матері дружини, де не мали належного соціального розвитку, тому впливати на їх морально-психологічний стан я не міг і не можу майже рік, вся відповідальність за цей період покладено на матір».

Встановлені судом фактичні обставини справи
З 29.09.2007 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , який було розірвано судовим рішенням 14.04.2021.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили, що разом не проживають і не ведуть спільного господарства кінця 2020 року. Наразі мають нові сім`ї.
Від спільного шлюбу мають дітей:
- доньку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстроване міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_4 , актовий запис № 468;
- сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини зареєстроване міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 963.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2021 (справа № 760/25489/20, провадження №2/760/2107/21) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 33 відсотки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Діти в даний час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживають з матір`ю ( ОСОБА_1 ) за адресою АДРЕСА_2 .
Розпорядженням в.о. голови Солом`янської РДА від 16.08.2021 № 533 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а саме щотижня у середу з 16.00 до 18.00 та у неділю з 11.00 до 14.00.
ОСОБА_3 є кадровим військовим, звання підполковник, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, наразі проходить службу в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського, сплачує регулярні кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки грошового забезпечення, одружений, проживає разом з дружиною ОСОБА_8 та пасинком ОСОБА_9 (копія свідоцтва про шлюб від 27.07.2021, відповідний актовий запис № 1236).
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила свої доводи наведені в своїй заяві, зокрема, що 09.10.2020 між колишнім подружжям виник агресивний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 почав викидати її особисті речі, погрожував, що він вижене її з гуртожитку разом з дітьми, де всі разом проживали. Також обзивав її та доньку нецензурними словами. Після чого спричинив їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, що підтверджується поданою заявою 10.10.2020 в Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, за адресою: 02000, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 49.
Також зазначила, що їй приходилося постійно тимчасово проживати з дітьми в інших місцях, щоб не допускати прояву та впливу конфліктних ситуацій. В такому разі ОСОБА_3 проявляв постійні погрози і шантаж по телефону, переслідував її та дітей. Наголосила, що наведені обставини може підтвердити аудиофіксованими записами телефонних розмов.
В судовому засіданні учасники провадження заслухали аудіозаписи розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , справжність частини з яких ОСОБА_3 не заперечував.
З наявних матеріалів справи та зафіксованих телефонних розмовах, вбачається, що ОСОБА_3 залякував ОСОБА_1 погрозами в застосуванні фізичної сили, створюючи на неї психологічний тиск.

Мотиви суду
Відповідно до ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»
Згідно з п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному Кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 367/8247/19 (провадження № 61-2795св20) зазначено наступне:
«Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20)».
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_3 відносно заявника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема аудіозаписами. Тому заслуговують на увагу доводи заявника про те, що їх життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеними від повторення протиправних дій кривдника.
Проаналізувавши наявні докази, заслухавши свідчення заявника, суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_3 відносно колишньої дружини ОСОБА_1 .
З метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони ОСОБА_3 , суд вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис в частині заборони наближатися ближчі ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 на строк шість місяців.
Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявника, стимулюватиме ОСОБА_3 до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян.
Разом з тим, задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, суд вважає за необхідне заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 метрів саме до місця проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки заборона наближатися до місця її проживання без визначення конкретної адреси не гарантує виконання відповідного судового рішення.
Щодо іншої частини вимог заяви суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно дітей, а також ризиків настання насильства щодо них у майбутньому.
Суд зазначає, що наразі є очевидним, що між сторонами існує спір щодо порядку та способу спілкування з дітьми та їх виховання, що регулюється, зокрема, нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Проте зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19).
За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 та вирішити питання профілактичного обліку кривдника ОСОБА_3 на визначений судом строк.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268, 293-294, 350-1 - 350-6, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_11 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 6 (шість) місяців:
-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_5 .

В решті вимог заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич