Справа № 755/5970/21
Провадження № 2/755/3405/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант авто», треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить скасувати арешт нерухомого майна, накладений постановою від 29 квітня

2004 року № АА 384552 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна опис відомостей від 15 червня 2004 року за № 31268 про арешт квартири

АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2003 році рішенням Дніпровського районного суду міста Києва з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти на користь Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ВАТ УСК «Гарант-Авто»). На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби районного управління юстиції у м. Києві. У 2010 році в межах проведення виконавчих дій накладено арешт на належний позивачу мотоцикл. З листа Головного управління юстиції у м. Києві від 13 квітня 2011 року йому стало відомо, що державним виконавцем 11 квітня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вважає, що арешт на квартиру

АДРЕСА_1 накладено помилково, оскільки власниками квартири на момент ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ВАТ УСК «Гарант-Авто» в рівних частках був він ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . Оскільки позивач не був стороною виконавчого провадження, тому просить задовольнити позов, зняти арешт з квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 подав пояснення, в яких позовні вимоги визнав.

Відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант авто», відзив на позов не подав.

Треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дніпровський РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 жодних пояснень з приводу даного позову до суду не подавали, ухвали про відкриття провадження у справі отримали 22 травня 2021 року, про що містяться повідомлення про вручення поштових відправлень.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 22 червня 2001 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено договір дарування квартири, а саме: дарувателі подарували, а обдаровані прийняли у дар, в рівних частинах кожному, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,84 кв. м, житловою площею 39,40 кв. м, що складається з трьох житлових кімнат.

Відповідно до реєстраційного напису від 20 липня 2001 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в рівних частинах.

23 січня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір дарування

ј частини квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. та зареєстровано у реєстрі за № 215. Договір зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05 лютого 2004 року за реєстровим № 241 та записаний у реєстрову книгу під №д 809-47.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 31268, зареєстрований 15 червня 2004 року, о 15:53:03 за № 31268, реєстратор: Десята Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: постанова АА 384552 від 29 квітня 2004 року, ВДВС, заборона № 164, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 .

Листом від 13 квітня 2011 року за вих. № К-1138 Головне управління юстиції у місті Києві повідомило, що згідно інформації, наданої Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, 18 січня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2003 року № 2-1361/1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «УСК «Гарант-Авто» боргу в сумі 19 878,69 грн, копію якої направлено сторонам. 09 лютого 2010 року державним виконавцем направлено запити до Управління державної автомобільної інспекції м. Києва, Бюро технічної інвентаризації м. Києва, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва та Київського центру зайнятості для з`ясування майнового стану боржника. Оскільки згідно інформації Управління державної автомобільної інспекції м. Києва від 02 березня 2010 року за боржником на праві власності зареєстровано транспортний засіб: ПР, модель 8167, 1992 року випуску, державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, копію якої направлено до Управління державної автомобільної інспекції

м. Києва для виконання. В результаті виконавчих дій встановлено, що транспортні засоби боржника зареєстровані в Дарницькому районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим державним виконавцем, відповідно до пункту 10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», 11 квітня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з виконавчим документом направлено до відділу Дарницького районного управління юстиції РУЮ у м. Києві для подальшого виконання.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року

№ 6-26цс13.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до частини першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, на яку накладено арешт, що позбавляє його права вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які також є співвласниками даної квартири жодних заперечень з приводу даного позову до суду не направили, що може свідчити про визнання ними заявлених позивачем вимог.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто» жодних заперечень з приводу даного позову до суду не направив, а також враховуючи те, що виконавче провадження в межах якого накладався даний арешт є закінченим, при цьому на момент накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 її власником або співвласником ОСОБА_2 не був, суд не вбачає підстав для подальшого існування такого арешту, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Скасовуючи обтяження, накладене державним виконавцем у межах виконавчого провадження, у вигляді арешту майна, суд у такий спосіб звільняє вказане майно з-під арешту. При цьому суд скасовує лише той тип обтяження, який був застосований державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника і який був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна недостовірних записів може розглядатись як вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України є одним зі способів захисту цивільних прав. Така вимога є похідною від вимоги про зняття заборони на відчуження нерухомого майна оскільки її задоволення залежить від задоволення вимоги про зняття заборони на відчуження нерухомого майна (основної вимоги).

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 317, 319, 321, 391 ЦК України, статтями 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто», треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту, - задовольнити.

Звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного постановою від 29 квітня 2004 року АА 384552, ВДВС, заборона № 164.

Скасувати обтяження «тип обтяження: арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження 31268; зареєстровано: 15.06.2004 16:53:03 за № 31268 реєстратором: Десята Київська державна нотаріальна контора, 02100, м. Київ, вул. Бажова, 13/9; підстава обтяження: постанова АА 384552, 29.04.2004, ВДВС, заборона № 164; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 27 вересня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова