Дата документу 23.09.2021
ЄУН № 937/5340/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря - Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Мелітопольський відділ державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4416, виданий 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 7512 (сім тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 76 коп. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в травні 2021 року їй стало відомо, що 23.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 4416 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 7512,76 грн. Також їй стало відомо, що 13.05.2021 державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гайдей Н.Ю. на підставі вказаного виконавчого напису № 4416 від 23.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65392714. Крім того, державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гайдей Н.Ю. були прийняті постанови у виконавчому провадженні ВП № 65392714 від 13.05.2021 про арешт коштів боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вона не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» будь-яких кредитних (фінансових) договорів. У неї відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем. Позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства. Вона не визнає заборгованість, визначену у виконавчому документі. Відповідач не направляв претензію (вимоги) до неї щодо погашення заборгованості. Отже, у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, тобто був порушений порядок повідомлення боржника досудовою вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору. Також зазначила, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито провадження по справі та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №4416 від 23.07.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 7512,76 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

09.08.2021 від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. ТОВ «Фінпром маркет» визнає позовні вимоги ОСОБА_3 в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 4 416 від 23 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн.(інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України) інші вимоги позивача такі як стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 5 000 грн. - не визнаються. Втім, вимогу позивача в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» орієнтовних судових витрат в розмірі 5 000 грн. слід залишити без задоволення, оскільки розподіляючи судові витрати між сторонами у справі необхідно враховувати дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи.

09.08.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважають, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на наступне. Справа, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відносяться до категорії малозначних і доводи наведенні в позовній заяві ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в розмірі 5 000 гри. - не відповідає критеріям співмірності, (ч.4 ст. 137 ЦПК України). Крім того, вартість адвокатських послуг, є значно завищеними порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, зокрема: у справі №367/5675/20 про визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом таким, який не підлягає виконанню, позивач поніс наступні витрати на адвоката (Докази понесених витрат - додаються): Консультація - 150 грн.; Складання позовної заяви - 750 грн.. У справі № 207/2014/20 про визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом таким, який не підлягає виконанню, позивач поніс наступні витрати на адвоката (Докази понесених витрат - додаються): Консультація - 200 грн.; Складання позовної заяви - 1 000,00 грн. Звертає увагу, що дана категорія справ відносить до малозначних та повинна розглядатися у спрощеному проваджені, тому присутність адвоката в судовому засідання - відсутня, а відтак і наданні послуги в частинні представництва позивача в судовому засідання не підлягає компенсації. Втім, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Отже, враховуючи вище викладене, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами підлягає зменшенню з 5 000 грн. до 1 025,00 грн. Окрім вище викладеного, витрати в розмірі 5000 грн., взагалі не підлягають компенсації з огляду на наступне. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких вігграт, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року та додатковою постановою Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18. Таким чином, відшкодування витрат не підлягає задоволенню оскільки: стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомога; стороною не доведено розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомога; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. У зв`язку із вище викладеним, просили суд: судові засідання, слухати у відсутності представника відповідача; цивільну справу № 937/5340/21 розглядати у порядку спрощеного позовного провадження; відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу; зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 5 000 грн. до 1 025,00 грн.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень не надав.

Представник третьої особи - Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, але від державного виконавця Гайдей Н.Ю. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4 19.09.2013, прізвище позивачки було змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » /а.с.12/.

Згідно виконавчого напису від 23 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4416, стягнуто з ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, код платника податків згідно з , п/р НОМЕР_2 відкритий у АТ «ОТП БАНК», якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 (дев`ятого) липня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 (двадцять четвертого) липня 2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 (сімнадцятого) червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код платника податків Згідно з , на підставі Договору факторингу №20141028-Г від 28 (двадцять восьмого) жовтня 2014 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 3995/2646ЕS1МI3 від 26 (двадцять шостого) лютого 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_3 . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", стягнути з ОСОБА_3 за період з 27.10.2014 по 23.07.2020 включно, суму у розмірі: 3409,69 (три тисячі чотириста дев`ять) гривень 69 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 4053,07 (чотири тисячі п`ятдесят три) гривні 07 копійок - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 7512,76 (сім тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 76 копійок. , Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення.

Зазначений виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання в порядку, визначеному для примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб).

На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Гайдей Н.Ю. 13 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження /а.с.13/.

Крім того, державним виконавцем Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Гайдей Н.Ю. були прийняті постанови у виконавчому провадженні ВП № 65392714 від 13.05.2021 про арешт коштів боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження /а.с.14,15/.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2, п.п. 3.1 - 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Так, із наведених вище норм закону випливає, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами чинного законодавства, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

При цьому, положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. І характер правового регулювання цього питання дає підстави прийти до висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням наведеного вище, а також приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», вбачається, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Також боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та із нею не узгоджені.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності всіх належних документів.

Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, та із посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року вказану вище постанову Кабінету Міністрів України було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України.

Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття.

Жодних належних і допустимих доказів безспірності заборгованості третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем суду не надано. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до поданої до суду заяви, відповідач позов визнає в повному обсязі, а згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, жодних обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання судом не встановлено.

Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису від 23 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4416, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором в розмірі 7512 гривень 76 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок підлягають такому розподілу: понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову, а понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок (інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

На підставі п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до ордеру на надання правничої допомоги, представником позивача є адвокат Шрамікова П.М. (а.с.44).

Відповідно до акту прийму-передачі наданих правових послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 01.06.2021 адвокатом Шраміковою П.М. виконано наступні послуги: консультація та вивчення документів з даного питання - 500,00 грн.; складання позовної заяви до Мелітопольського міськрайонного суду за позовом ОСОБА_1 то ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 1500,00грн.; оплата за участь представлення інтересів в судових засіданнях - 3000,00грн. Загальна вартість послуг станом на 15.07.2021 склала 5000,00 грн.

Разом з тим, оскільки судовий розгляд відбувся за відсутністю сторін на підставі заяв, тому у задоволенні витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень слід відмовити.

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень 00 копійок (консультація та вивчення документів з даного питання, складання позовної заяви), що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення позову в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Мелітопольський відділ державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 23 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 4416, про стягнення із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за договором № 3995/2646ЕS1МI3 від 26 лютого 2013 року в розмірі 7512 гривень 76 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № Р24А886848695А05213 від 08 червня 2021 року (оригінал якої знаходиться в матеріалах цивільної справи № 937/5340/21), що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А оф. 204, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Третя особа: Мелітопольський відділ державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Вакуленчука, 99.

СУДДЯ: