Справа № 236/1711/21
Провадження № 2/236/759/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Теліусом С.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представників

органу опіки та піклування Голєва С.І., Межерицької М.О. ,

спеціаліста-психолога Єрдакій І.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман Донецької області цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод щодо участі у вільному спілкуванні батька з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 із позовом про усунення перешкод щодо участі у вільному спілкуванні батька з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що зі ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі, у 2017 році шлюбні відносини припинені, від шлюбних відносин з відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . До 16.03.2021 позивач, відповідачка та дитина мешкали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 з дитиною з 17.03.2021 переїхали за новим місцем проживання ( АДРЕСА_2 ), мешкають разом з матір`ю відповідачки. З лютого 2021 року позивач сплачує відповідачці аліменти на утримання малолітнього сина.

Нормальні відносини між колишнім подружжям не склались, між позивачем та відповідачкою виникають непорозуміння щодо участі батька у виховання дитини. За твердженням ОСОБА_1 , відповідачка створює штучні перешкоди для нормального спілкування дитини з батьком, не дозволяє дитині навіть спілкуватись з батьком по телефону. Натомість позивач має бажання налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. ОСОБА_1 звертався 23.04.2021 для вирішення спору з відповідачкою до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, рішення за заявою позивача відповідним органом не ухвалене.

ОСОБА_1 вказує на постійний психологічний тиск з боку матері на малолітнього сина, змушений з огляду на це звернутись до суду за захистом своїх немайнових прав, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, також просить визначити способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною: систематичні побачення з дитиною щотижня в суботу з 10 год. 00 хв. (з можливістю залишати дитину на ночівлю у себе вдома до 19 год. 00 хв. неділі), спільні виїзди батька з дитиною на два тижні для оздоровлення та відпочинку щороку в липні.

Відповідачка ОСОБА_2 у відзиві на позов (підготовленому адвокатом Вороновим А.І.) підтвердила факт перебування впродовж певного часу в зареєстрованому шлюбі з позивачем, народження сина ОСОБА_5 від шлюбних відносин з ОСОБА_1 , повідомила про часткове визнання позовних вимог, заявила, що вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною (в тому числі - за допомогою телефонного зв`язку), однак заперечує проти залишення дитини на ночівлю в оселі батька, проти спільних виїздів для оздоровлення й відпочинку батька з дитиною, оскільки ОСОБА_5 є малолітньою особою, звик до постійної присутності з ним матері, має встановлений режим дня, потребує правильного та здорового харчування, крім того, щодо ОСОБА_1 зафіксовані випадки вчинення домашнього насильства, а ця обставина ставить під загрозу фізичний та психоемоційний стан дитини. Відповідачка просить суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 в цій частині, вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення дитини з рідним батьком мають бути нетривалими за часом.

Під час судового розгляду цивільної справи позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 підтримала позицію, висловлену нею у відзиві на позов.

Представники органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І., Межерицька М.О. під час судового розгляду справи висловили думку щодо доцільності надання позивачу можливості спілкування з сином ОСОБА_5 у вихідні дні, систематичні побачення позивача з дитиною щотижня в суботу з 10 год. 00 хв. (з можливістю залишати дитину на ночівлю у себе вдома до 19 год. 00 хв. неділі), спільні виїзди батька з дитиною на два тижні для оздоровлення та відпочинку щороку в липні відповідатимуть інтересам дитини.

Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , з`ясувавши думку з приводу заявлених позовних вимог представників органу опіки та піклування Лиманської міської ради, спеціаліста - психолога, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, з 25.06.2003 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків.

Малолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лиман Донецької області, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_1 , виданого 22.04.2021 Лиманським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Обома сторонами визнаються і не заперечуються факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, факт припинення шлюбних відносин між позивачем т відповідачкою, факт проживання малолітнього ОСОБА_5 з матір`ю після припинення шлюбних відносин між батьками. Відтак, згадані фактичні обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Між позивачем та відповідачкою існує спір щодо спілкування рідного батька з дитиною, щодо способів участі батька у вихованні дитини. Позивач тривалий час не проживав однією родиною з відповідачкою та малолітньою дитиною, має бажання налагодити нормальний зв`язок з сином, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. ОСОБА_1 звертався для вирішення спору з відповідачем до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області.

За зверненням ОСОБА_1 органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 09.04.2021 було обстежено умови проживання для малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з`ясовано, що в житловому приміщенні мешкає сам ОСОБА_1 (його повнолітня донька ОСОБА_7 лише зареєстрована в квартирі, однак фактично там не проживає), для дитини є окрема кімната, куточок для ігор та відпочинку, спортивний інвентар, в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування, стосунки в родині добрі, умови проживання для малолітньої дитини задовільні.

Також органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 18.05.2021 було обстежено умови проживання для малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з`ясовано, що в житловому будинку мешкають малолітній ОСОБА_5 , його мати ОСОБА_2 , його бабуся ОСОБА_8 , для дитини є окрема кімната, спальне місце, куточок для ігор та відпочинку, в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування, стосунки в родині добрі, умови проживання для малолітньої дитини задовільні.

Зі змісту довідки ДНЗ № 4 Лиманської міської ради від 24.05.2021 № 73 вбачається, що малолітній ОСОБА_5 відвідував вказаний дитячий заклад з липня 2018 року по 17.03.2021 року; батько дитини - ОСОБА_1 навчальний заклад не відвідував, з вихователями дитини не спілкувався, з 18.03.2021 дитина не відвідує заклад за сімейними обставинами.

Нормальні відносини між колишнім подружжям не склались, між позивачем та відповідачкою виникають непорозуміння, ОСОБА_1 вчиняв відносно ОСОБА_2 домашнє насильство.

Зокрема, постановою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.11.2019 у справі № 236/3686/19 (яка набрала законної сили 25.11.2019) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, встановлено факти скоєння ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 10.09.2019 о 07 год. 00 хв. та 08.09.2019 о 12 год. 30 хв..

05.05.2021 ОСОБА_2 зверталась до начальника Служби у справах дітей Лиманської міської ради Голєва С.І. з заявою про вчинення насильства в сім`ї ОСОБА_1 , листом начальника служби у справах дітей від 21.05.2021 № 01-19/711 заявниці надані відповідні роз`яснення.

26.05.2021 ОСОБА_2 зверталась до відділу поліції з приводу вчинення її чоловіком ОСОБА_1 перешкод у доступі до житла (квартири), де вона зареєстрована. Рішення уповноважених службових осіб з привод цього звернення відповідачкою до суду не надано.

19.06.2021 ОСОБА_2 зверталась до відділу поліції з приводу того, що ОСОБА_1 самовільно, без її згоди, забрав з собою малолітнього сина ОСОБА_5 . Рішення уповноважених службових осіб з привод цього звернення відповідачкою до суду не надано.

09.07.2021 ОСОБА_2 зверталась до відділу поліції з приводу того, що ОСОБА_1 самовільно, без її згоди, намагався забрати з собою малолітнього сина ОСОБА_5 у бабусі дитини в с. Торське. Рішення уповноважених службових осіб з привод цього звернення відповідачкою до суду не надано.

Мобільною бригадою Лиманського міського центру соціальних служб були здійснені відповідні заходи з колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами роботи були складені акти оцінки потреб; ОСОБА_2 була надана первинна психологічна допомога, запропоновані соціальні послуги (медіація, соціальний супровід), від цих послуг відповідачка відмовилась (довідка Лиманського міського центру соціальних служб від 14.05.2021 № 293-03-07.

Згідно з висновком органу опіки та піклування (затв. рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 21.07.2021 № 321) є доцільним надати ОСОБА_1 можливості спілкування з сином ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з обмеженням часу спілкування (двічі на місяць (субота та неділя відповідно до графіку роботи батька), ОСОБА_1 в суботу о 10 год. 00 хв. забирає дитину до своє оселі та у неділю о 18 год. 00 хв. повертає дитину матері, щорічно в липні ОСОБА_1 на два тижні забирає дитину для її оздоровлення).

З метою дослідження особливостей емоційно-вольової сфери малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внутрішньо сімейних стосунків в родині, де виховується дитина, судом для участі у справі було залучено спеціаліста-психолога.

Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підготовленим за дорученням суду спеціалістом - психологом Єрдакій І.О. , поведінка дитини адекватна до ситуації, хлопчик має комунікативні та соціальні навички, вміє спілкуватись з дорослими, в контакт вступає легко та невимушено, розуміє й застосовує морально-етичні норми поведінки у повсякденному житті, знає, що таке дисципліна, усвідомлює її необхідність; ОСОБА_5 емоційно витриманий, проявляє інтерес до виконання завдань, реагує на похвалу, приймає допомогу дорослих; поведінка дитини неконфліктна, врівноважена, спокійна, хлопчик не має особливих освітніх потреб; значимими фігурами для ОСОБА_5 є мати - ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_8 , з якими зараз мешкає дитина, хлопчик відчуває в родині емоційну підтримку, захищеність, емоційний комфорт, свою включеність у родину; у Євгенія визначені певні страхи (медичний страх (біль, хвороба, лікарі), страхи з приводу ризику заподіяння фізичної шкоди (транспорт, несподівані звуки, стихії, пожежа, війна).

Внутрішня напруга в зовнішній поведінці дитини практично не проявляється, тим самим може руйнувати хлопчика зсередини з психосоматичними проявами, ОСОБА_5 боїться втратити батьків та почувається знехтуваним. Емоційний зв`язок ОСОБА_5 тісніший з матір`ю, у хлопчика виявлено підвищений ступінь прив`язаності до одного з батьків (до матері), проявляються почуття суперництва з батьком та ревнощів дитини до матері, наявність емоційної напруги, наявність деяких труднощів, нерозуміння ситуації по відношенню батька до дитини, батька до матері.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22 Основного Закону). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Нормами ст.4 Сімейного кодексу (СК) України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї; особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 Конвенції ООН про права дитини).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як зазначено у ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ст. 15 СК України).

Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до ст. 157 СК України, за загальним правилом, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 138/96/17 (провадження № 61-17718св18) висловлена правова позиція, згідно з якою, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Під час розгляду цивільної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 бажає спілкуватися з сином ОСОБА_5 , для забезпечення свого права просить визначити способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною: систематичні побачення з сином щотижня в суботу з 10 год. 00 хв. (з можливістю залишати дитину на ночівлю у себе вдома до 19 год. 00 хв. неділі), спільні виїзди батька з дитиною на два тижні для оздоровлення та відпочинку щороку в липні.

Відповідачка ОСОБА_1 вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення ОСОБА_5 з рідним батьком мають бути нетривалими за часом, відповідачка заперечує проти залишення дитини на ночівлю в оселі батька, проти спільних виїздів для оздоровлення та відпочинку батька з дитиною, оскільки ОСОБА_5 є малолітньою особою, звик до постійної присутності з ним матері, має встановлений режим дня, потребує правильного та здорового харчування, крім того, щодо ОСОБА_1 зафіксовані випадки вчинення домашнього насильства, це ставить під загрозу фізичний та психоемоційний стан дитини.

Саме з цього приводу виник спір між сторонами.

Позивач, безумовно, має право на спілкування з власною дитиною. Водночас суд враховує досліджені у висновку спеціаліста-психолога особливості емоційно-вольової сфери малолітнього ОСОБА_5 (боїться втратити батьків та почувається знехтуваним, підвищений ступінь прив`язаності до матері, п почуття суперництва з батьком та ревнощів дитини до матері, наявність у дитини емоційної напруги, наявність деяких труднощів, нерозуміння ситуації по відношенню батька до дитини, батька до матері), психоемоційну прихильність хлопчика до матері, тривалу відсутність рідного батька поряд з дитиною, значимість для дитини тих дорослих (матері та бабусі), котрих хлопчик вважає своєї сім`єю, з котрими почувається комфортно та захищено.

З огляду на таке, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням принципів добросовісності та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд вважає за можливе встановити ОСОБА_1 способи спілкування з сином ОСОБА_5 шляхом визначення графіку нетривалих побачень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з обмеженням часу спілкування.

Відтак, суд встановлює позивачу графік побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня (кожної суботи та неділі місяця) тривалістю дев`ять годин (з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.) за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 , з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини. При цьому мати дитини не повинна чинити свідомих перешкод батькові у спілкування з сином, а батько дитини не повинен самовільно, без попередніх домовленостей з матір`ю хлопчика, забирати дитину з собою.

Задоволення інших вимог позивача (залишення дитини на ночівлю в оселі батька, спільні щорічні виїзди для оздоровлення та відпочинку батька з дитиною), на думку суду, в розглядуваній ситуацій застосовувати передчасно, зважаючи на особливості психоемоційного стану малолітнього ОСОБА_5 . Ухвалюючи таке рішення, суд виходить з необхідності найкращого забезпечення інтересів дитини, окремо звертає увагу на зафіксовані випадки домашнього насильства позивача стосовно відповідачки (матері дитини), випадки самовільного забирання батьком ОСОБА_5 від значимих для дитини осіб (бабусі), відсутність порозуміння та нормальних стосунків між батьком та матір`ю хлопчика, що виключає спільне проведення дозвілля та відпочинку дитини з обома батьками.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Висновок органу опіки та піклування (затв. рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 21.07.2021 № 321), згідно з яким було визнано за доцільне надати ОСОБА_1 можливості спілкування з сином ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з обмеженням часу спілкування (двічі на місяць (субота та неділя відповідно до графіку роботи батька), ОСОБА_1 в суботу о 10 год. 00 хв. забирає дитину до своє оселі та у неділю о 18 год. 00 хв. повертає дитину матері, щорічно в липні ОСОБА_1 на два тижні забирає дитину для її оздоровлення), має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.5, 6 ст. 19 СК України).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини, підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція Відділення «Лиманське міське» Краматорської філії АТ КБ «ПриватБанк» від 28.04.2021 № 0.0..1).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог суд стягує з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.; решту витрат щодо сплати судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 7,14,15,17,18,19,151,153,155 Сімейного кодексу України, ст. 3,4,5,10, 12,13,19, 133,141,258,259,264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод щодо участі у вільному спілкуванні батька з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, встановивши позивачу графік побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня (кожної суботи та неділі місяця) тривалістю дев`ять годин (з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.) за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 у визначені в цьому судовому рішенні дні та час не чинити перешкод для побачень та спілкування ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 16.09.2021.

Суддя -