Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., за участю секретаря судового засідання Глазістовій К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Третьої державної нотаріальної контори Ашла Ольга Костянтинівна про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилався на те, що є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 2-1980 від 12.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації від 29.05.1995 року за реєстровим номером № 37000, однак оригінал правовстановлюючого документа втрачено, що унеможливлює реєстрацію права власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, належним чином розпорядитися даною квартирою. За фактом втрати правовстановлюючого документу позивач звернувся до поліції, про що надає довідку про те, що його звернення зареєстроване, від поліції було надано довідку від 07.09.2021 про те, що позивач дійсно втратив правовстановлюючий документ на квартиру. Крім цього, позивач зробив публікацію у газеті «Приазовський робочий» про втрату правовстановлюючого документу, про що свідчить копія публікації. Також, позивач звернувся до третьої державної нотаріальної контори, де укладав договір, але отримав відмову у видачі дублікату договору, у зв`язку з тим, що усі документи прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, залишилися в архівосховищах архіву м.Донецька, доступ до яких відсутній. Станом на 11.10.2021 місцем розташування Донецького обласного державного нотаріального архіву є: Донецька область, м.Покровськ, вул.Європейська, буд.51. Просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною 42,64 кв.м., житловою площею: 28,79 кв.м. в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до участі у справі та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Ашла Ольгу Костянтинівну (юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 213) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності. Також, було витребувати з Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» правову і інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 було закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Третьої державної нотаріальної контори Ашла Ольга Костянтинівна про визнання права власності, до судового розгляду по суті у залі судових засідань Іллічівського районного суду м.Маріуполя до судового розгляду.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що позивач не довів існування підстав та обставин, необхідних для задоволення позову про визнання права власності. Зазначає про те, що дублікат нотаріально посвідченого договору видається нотаріусом, який вчиняв певну нотаріальну дію та просила позовну заяву залишити без задоволення.

Позивачем було надано відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що ним було проведено в позасудовому порядку ряд дій, направлених на отримання дублікату договору дарування, який було втрачено, а саме, він звернувся до нотаріуса третьої державної нотаріальної контори Ашла О.К., потім до відділу поліції за фактом втрати правовстановлюючого документу, потім позивач зробив публікацію у газеті «Приазовський робочий» за фактом втрати правовстановлюючого документу, надалі знов до нотаріуса третьої державної нотаріальної контори та отримав відмову у видачі дублікату документу на квартиру АДРЕСА_2 , після чого звернувся до суду, адже більш немає іншого шляху, ані ж визнання права власності у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на квартиру у судовому порядку в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачем не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Ашла Ольга Костянтинівна у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування № 2-1980 від 12.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації від 29.05.1995 року за реєстровим номером № 37000.

Загальна площа квартири: 43,33 кв.м., житлова площа: 28,79 кв.м., квартира перейшла позивачу у дар від ОСОБА_2 , яка була власником квартири, розташованої за адрсесою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Маріупольським державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 15.03.1993 року, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 04.10.1992 року за реєстровим номером № 37000.

На квартиру мається технічний паспорт на ім`я позивача, у якому зазначено, що квартира знаходиться на третьому поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з двох кімнат, загальною площею: 42,64 кв.м., житловою площею: 28,79 кв.м.,у тому числі 1-а кімната 17,29 кв.м., 2-а кімната 11,5 кв.м., кухня 5,83 кв.м., ванна кімната площею 2,95 кв.м., коридор 4,45 кв.м., вдубова шафи 0,62 кв.м., балкон 2,3 кв.м.

На сьогоднішній день позивач втратив правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до чого, він позбавлений права в подальшому відчужувати належне йому на праві власності квартиру.

За фактом втрати правовстановлюючого документу позивач звернувся до відділу поліції, про що свідчить довідка від 07.09.2021 №5676/ про те, що його звернення зареєстроване, від поліції було надано довідку від 07.09.2021 та зазначено, що позивач дійсно втратив правовстановлюючий документ на квартиру, також, позивач робив публікацію у газеті «Приазовський робочий» про втрату правовстановлюючого документу.

На підставі цих документів позивач звернувся до третьої державної нотаріальної контори, де укладав договір, але 11.10.2021 відповіддю № 2963/02-21 йому будо відмовлено у видачі дублікату договору у зв`язку з тим, що усі документи прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, залишилися в архівосховищах архіву м.Донецька, доступ до яких відсутній. Станом на 11.10.2021 місцем розташування Донецького обласного державного нотаріального разіву є: Донецька обл, м.Покровськ, вул.Європейська, буд.51.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , дійсно є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування № 2-1980 від 12.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації від 29.05.1995 року за реєстровим номером № 37000.

Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України.

Частина 1 ст.317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 20.08.2021 року № б/н, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 2-1980 від 12.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації від 29.05.1995 року за реєстровим номером № 37000.

Позивачу видано довідку від 07.09.2021 про те, що він дійсно звертався до відділу поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області за фактом втрати документів на право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивачу надано відповідь з третьої Маріупольської державної нотаріальнох контори від 11.10.2021 № 2963/02-21 «щодо видачі дублікату» про неможливість видати дублікат договору дарування № 2-1980 від 12.05.1995 року на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з передачею архіву до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищенаведеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами , підлягає сумніву, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оригінал правовстановлюючих документів є таким, що був втрачений позивачем, права якого можуть бути захищені шляхом застосування механізму, передбаченого статтею 392 ЦК України щодо визнання права власності на квартиру.

Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обов`язок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання нотаріальних документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.316, 317, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст.12,81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Третьої державної нотаріальної контори Ашла Ольга Костянтинівна про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,64 кв.м., житловою площею: 28,79 кв.м, зареєстрованою у МКП «Маріупольське БТІ» 29.05.1995 року за № 37000 на підставі договору дарування, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою від 12.05.1995 року за № 2-1980.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко