Номер провадження: 22-ц/813/4406/21
Номер справи місцевого суду: 511/1822/18
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року представник КС «Перше Кредитне Товариство» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № РЗ-1/0681/08/1492* від 24.04.2008 року в розмірі 116 431,41 грн., мотивуючи це тим, що 24.04.2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір № РЗ-1/0681/08/1492*, відповідно до умов якого вона отримала кредит на суму 15 000 грн. При укладанні договору сторони відповідно до ст. 259 ЦК України домовилися про збільшення позовної давності до 10 років. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути кредит на протязі 24 календарних місяців з моменту отримання (тобто до 24.04.2010 року) та сплатити відсотки за узгодженим графіком платежів. Відповідач не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 09.08.2018 року, складає 116 431,41 грн.
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року задоволені позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення Роздільняського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року.

03 червня 2020 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області, заочне рішення від 12.12.2018 року скасовано, призначено справу до нового судового розгляду в загальному позовному провадженні.
27 липня 2020 року рішенням суду першої інстанції позовні вимоги Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» суму заборгованості за кредитним договором № РЗ-1/0681/08/1492 від 24.04.2008 року в розмірі 95 754,51 гривен, у тому числі:
-залишку боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) - 9 331,19 грн.;
-заборгованості за відсотками за користування кредитом - 22 266,62 грн.;
-заборгованості по пені за прострочення платежів - 64 156,70 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в рахунок держави судовий збір в розмірі 1 762.00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач до цього часу не виконала свої зобов`язання, чим грубо порушила умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 527 Цивільного кодексу України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.07.2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідач позов не визнала, вважаючи, що суми заявлені позивачем до стягнення, необґрунтованими та такими, що в силу законодавства України не можуть бути стягнуті з відповідача.

Апеляційна скарга мотивована неспівмірністю позовних вимог, які заявлені у вигляді відсотків за користування кредитними коштами та пені, до суми основного платежу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

У повній мірі оскаржуване рішення вимогам Закону не відповідає.

Задовольняючи позов частково, стягуючи заборгованість в загальній сумі 95 754,51 грн., в тому числі: - залишок боргу за тілом кредиту(основне зобов`язання) 9 331,19 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 22 266,62 грн.; - заборгованості по пені за прострочення платежів 64 156,70 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:

- ОСОБА_1 з 17.11.2005 року проходить військову службу, то на неї поширюється передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона нараховування процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій та пені за невиконання кредитних зобов`язань починаючи з 18.03.2014 року і на даний час, внаслідок чого проценти до 18.03.2014 року за користування ОСОБА_1 кредитними коштами у відповідності до умов кредитного договору нараховані кредитною спілкою у розмірі 22 266,62 грн. правомірно;
- підстав для зменшення суми пені, заявленої до стягнення кредитною спілкою у розмірі 64 156,70грн., не має.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:
- 24.04.2008 року між КС «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № РЗ-1/0681/08/1492#, згідно з яким Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» надала ОСОБА_1 кредит в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору відповідач зобов`язався повертати кредит на протязі 24 календарних місяців з моменту отримання (тобто, до 24.04.2010 року) та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів (додаток №1 до договору). За прострочення повернення кредитних коштів, п. 9.4. кредитного договору була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Згідно з п. 12.7 кредитного договору сторони домовилися про збільшення позовної давності до 10 років (яка застосовується для загальної та спеціальної позовної давності).
- ОСОБА_1 до цього часу не виконала у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, чим грубо порушила умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 527 Цивільного кодексу України.
- востаннє відповідач добровільно сплатила гроші за кредитним договором 01.02.2010 року у сумі 400 грн. 00 коп., що були зараховані на погашення відсотків (ст. 534 ЦКУ передбачено, що у разі недостатності суми внесеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума зараховується в першу чергу на погашання відсотків за користування позикою, пені, а вже потім сума самої позики).
Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов`язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Ухилення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань завдає майнових збитків як позивачу, так і вкладникам-членам Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», які зробили внески до кредитної спілки і з яких відповідачу було надано кредит.
Станом на 09.08.2018 року позивачем розраховано заборгованість відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 116 431 (сто шістнадцять тисяч чотириста тридцять одна) гривень 41 коп., яка складається з:
-залишку боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) 9 331,19 грн.;
- заборгованості за відсотками за користування кредитом 42 943,52 грн.;
-заборгованості по пені за прострочення платежів 64 156,70 грн.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.
Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Заборгованість ОСОБА_1 перед кредитною спілкою за тілом кредиту станом на 09.08.2018 року складає 9 331,19 грн., розмір якої не заперечується відповідачем.
Крім того, кредитна спілка просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 42 943,52 грн.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Кредитний договір № РЗ-1/0681/08/1492# від 24.04.2008 року передбачає, що у випадку неповернення суми кредиту в строк, встановлений п. 2.1. цього Договору або частини кредиту в строки згідно Додатку №1, нарахування процентів за користування кредитом триває до моменту повернення всієї суми кредиту.
Останній раз відповідач добровільно сплатила гроші за цим кредитом договором 01.02.2010 року у сумі 400 грн., що були зараховані на погашення відсотків (ст. 534 ЦПК передбачено, що у разі недостатності суми внесеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума зараховується в першу чергу на погашення відсотків за користування позикою, пені, а вже потім сума самої позики).
Розрахунок заборгованості по відсоткам позивачем проведено за період з травня 2009 року по серпень 2018 року і складає 42 943,52 грн.
Як вже зазначалося, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.11.2005 року знаходиться на військовій службі. З 15.10.2012 року по день розгляду справи являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 м. Могилів - Подільський, що підтверджується Витягом з послужного списку та службовим посвідченням серії НОМЕР_2 (дійсне до 31.12.2023 року).(а. с. 129; 130).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набув чинності 08.06.2014 року, внесено зміни до ст. 14 п.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Так пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що сфера дії цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Крім цього, Верховним Судом сформульована правова позиція щодо тлумачення поняття «особливий період» у постановах, прийнятих протягом лютого-квітня 2018 року та установлено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Відтак, ОСОБА_1 підпадає під категорію осіб, на яких поширюється дія ст.14 п. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час дії кредитного договору від 03.07.2015 року (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц).
Оскільки, ОСОБА_1 з 17.11.2005 року проходить військову службу, то на неї поширюється передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона нараховування процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій та пені за невиконання кредитних зобов`язань з 18.03.2014 року.
До запровадження особливого періоду в Україні нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені за прострочення виконання зобов`язання здійснювалося відносно військовослужбовців на загальних підставах.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, які нараховані до запровадження в Україні особливого періоду у розмір 22 266,62 грн.
Доводи апеляційної скарги в цій частині висновок районного суду не спростовують, не узгоджуються з встановленими у справі обставинами і не ґрунтуються на законодавстві.
Відповідно до доводів апеляційної скарги щодо стягнення пені, колегія суддів виходить з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив, що станом на 01.02.2013 року розмір нарахованої пені склав 64 156,70 грн., після чого пеня за користування кредитом ОСОБА_1 кредитною спілкою не нараховувалась (а. с. 144).
Тому висновок суду про відсутність підстав для зменшення стягнення пені або звільнення від стягнення пені взагалі на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.
Доводи апеляційної скарги в цій частині висновок районного суду не спростовують.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними даними справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року (справа № 6-100цс14) виклав правову позицію, в якій зазначив, що частиною 3 ст. 551 ЦК України зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Для застосування судом положень частини 3 статті 551 ЦК України відповідної заяви учасників справи законом не вимагається.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України застосовується з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства.

Враховуючи те, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує розмір завданих позивачу збитків , а тому суд враховуючи положення ст. ст. 3, 11, ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає можливим зменшити розмір пені до сумарного розміру тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, а саме до 32000 грн.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 63 597,81 грн., в тому числі: - залишку боргу за тілом кредиту(основне зобов`язання) - 9 331,19 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 22 266,62 грн.; - заборгованості по пені за прострочення платежів 32 000 грн.
Крім того з матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання заочного рішення суду, ухваленого в даній цивільній справі 12.12.2018 року до його перегляду судом, згідно з постановою від 28.05.2019 року №59039196 про стягнення боргу на користь КС «Перше Кредитне Товариство» з відповідача на користь позивача стягнуто 17 985 грн. 56 коп.
Тому заборгованість 63 597 грн. 56 коп. підлягає зменшенню на 17 985 грн. 56 коп.
За таких обставин, колегія суддів погоджується частково з доводами апеляційної скарги, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9 331,19 грн. тіла кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 22 266,62 грн.; - заборгованості по пені за прострочення платежів 32 000грн, та сума боргу, яка вже стягнута 17 985, 56 грн., що в загальному розмірі становить 45 612, 25 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.2 п.3 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням апеляційного суду позов задоволено частково у розмірі 45 612,25 грн. від заявлених 116 431 грн., що становить 39% від заявлених вимог.

На час звернення позивача до суду з даним позовом ставка судового збору за подання позову майнового характеру у 2018 році становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто 116 431*1,5%=1746 грн. 47 коп., що менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у 2018 році становив 1762 грн.

Тому розмір судового збору для юридичної особи-позивача при поданні даного позову складає 1762 грн.

У зв`язку з відстрочкою сплати судового збору при поданні позову, суд при ухваленні рішення по суті заявлених вимог стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір 1762 грн. без врахування задоволення позову в частині вимог.

Оскільки апеляційний суд ухвалив за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку нове судове рішення, судові витрати підлягають перерозподілу.

Так з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 687 грн. (1762*39%).

При поданні відповідачем апеляційної скарги сплачено 2 643 грн. і у повному обсязі оскаржено рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 95 754 грн. 51 коп. За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційним судом ухвалено нове судове рішення про стягнення на користь позивача 45 612,25 грн., що становить 48% від стягнутих судом першої інстанції. Тобто апеляційна скарга задоволена на 52%, що становить 1374 грн. 36 коп. від сплаченого судового збору за її подання.

У відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат

Виходячи з взаємозаліку, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця між судовим збором, що підлягав стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам та судовим збором, що підлягає стягненню на користь відповідача внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги. Тобто 1374,36- 687 грн. = 687 грн. 36 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» заборгованість за кредитним договором: 9 331,19 грн. - тіла кредиту; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 22 266,62 грн.; - заборгованості по пені за прострочення платежів 32 000 грн, а з урахуванням фактично стягнутої заборгованості у розмірі 17 985,56 грн., остаточно стягнути: 45 612 (сорок п`ять тисяч шістсот дванадцять) грн. 25 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 687 грн. 36 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в порядку ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено: 27.09.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова