Справа № 461/4262/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/3528/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Сетам» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького районного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійними та скасування результатів електронних торгів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження № 1387/15 (номер за ЄДРВП 52049441) він дізнався, що 30 травня 2017 року на організованих ДП «Сетам» за заявою Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції електронних торгах реалізовано належну йому та його матері, ОСОБА_6 , на праві спільної сумісної власності частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 214900. Стверджує, що державні виконавці здійснили стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 без винесення відповідної постанови, чим самовільно здійснили зміну способу виконання виконавчого документа, оскільки у виконавчому листі Галицького районного суду м. Львова № 461/7655/15-ц від 08 серпня 2016 року не зазначається про звернення стягнення на дане нерухоме майно. Зазначає, що кредитор не звертався до суду, а суд не ухвалював рішення про виділ частки зі спільного майна та про звернення стягнення на таке майно, тому державні виконавці не вправі були передавати на реалізацію ідеальну частку у спільному сумісному майні в межах виконання рішення про стягнення заборгованості. Таким чином, на електронних торгах реалізовано нерухоме майно, яке фактично не існувало на момент їх проведення. Вказує, що державний виконавець в один і той же день, а саме 23 грудня 2016 року вчинив дві процесуальні дії: здійснив опис та арешт майна і призначив експерта з метою визначення вартості описаного майна, незважаючи на те, що відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» між винесенням цих постанов має пройти не менше 10 днів для узгодження сторонами вартості майна, і лише за відсутності згоди призначається експертиза. Звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній багатосторонній договір про проведення оцінки майна, що може свідчити про фальсифікацію платіжних документів та Звіту про оцінку майна. Вважає, що матеріали виконавчого провадження містять багато суперечностей, зокрема, завірена копія звіту про оцінку майна надсилалася сторонам на чотири дні швидше часу його отримання, а вихідні дані, надані експерту, не відповідають тим вихідним даним, які містяться в матеріалах виконавчого провадження. Наголошує, що протокол торгів сформовано організатором 03 травня 2017 року о 11 год. 00 хв, тобто за сім годин до їх завершення, що може свідчити про фальсифікації та маніпуляції при проведенні торгів з єдиною метою - зменшення ціни лоту на 15%. Стверджує, що в інформації про лот №214900 відсутні фотографії самої квартири, відтак зміст оголошення про проведення електронних торгів є неповним щодо кількісних та якісних характеристик майна, що призвело до зниження його вартості та недоотримання боржником грошей від продажу об`єкту нерухомості за ціною, визначеною за результатами оцінки майна, проведеної у відповідності до вимог законодавства.

З наведених підстав просить:

-визнати недійсними та такими, що організовані та проведені з поругенням вимог закону електронні торги від 30 травня 2017 року з реалізації нерухомого майна - 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсними результати електронних торгів від 30 травня 2017 року з реалізації нерухомого майна - 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним протокол електронних торгів від 30 травня 2017 року з реалізації нерухомого майна - 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 ;

-відновити становище, яке існувало до порушення прав та застосувати наслідки недійсності прилюдних торгів від 30 травня 2017 року, а саме - повернути у власність ОСОБА_1 1/2 ідеальну частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними електронні торги від 30 травня 2017 року з реалізації нерухомого майна - 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Визнано недійсними результати електронних торгів від 30 травня 2017 року з реалізації нерухомого майна - 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним протокол електронних торгів № 259788 від 30 травня 2017 року

з реалізації нерухомого майна 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Відновлено становище, яке існувало до порушення прав та застосувати наслідки недійсності прилюдних торгів від 30 травня 2017 року - повернути у власність ОСОБА_1 1/2 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнуто солідарно з Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило Державне підприємство «СЕТАМ», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що інформацію в системі електронних торгів розміщує виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем, при цьому не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. Вказує на те, що підставою для визнання електронних торгів недійсними може бути лише порушення порядку їх проведення, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі і щодо оцінки майна, мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, а оскарження в судовому порядку результатів оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Вважає, що організатор електронних торгів вчинив всі необхідні дії в межах чинного законодавства для реалізації майна, не допустив жодних порушень правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, порушення законних прав та інтересів позивача такими порушеннями позивачем не доведено. Звертає увагу, що його позбавили можливості скористатися своїми процесуальними правами, як відповідача, на подачу відзиву, оскільки не надіслано копії ухвали про відкриття провадження в даній справі та копії позовної заяви. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути із ОСОБА_1 на його користь витрати по сплаті судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Рішення суду іншими відповідачами в апеляційному порядку, не оскаржено.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2016 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 461/7566/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики б/н від 03 квітня 2014 року в сумі 64 104,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів, Барнича В.М., від 26 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52049441 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7566/15-ц.

23 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів Барничем В.М. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що вказана квартира в цілому належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів Барнича В.М. від 23 грудня 2016 року про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні призначено ОСОБА_7 експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні.

18 січня 2017 року СОД ОСОБА_7 надано висновок (звіт) про вартість об`єкту оцінки, а саме 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якої на дату оцінки (18 січня 2017 року) становить 462 193,00 грн. Мета оцінки: визначення ринкової вартості для відчуження в процесі виконавчого провадження. Строк дії звіту 6 місяців від дати оцінки.

02 березня 2017 року Галицький відділ ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області в межах виконавчого провадження № 52049441 подав до ЛФ ДП «Сетам» заявку № 1284 на реалізацію житлової нерухомості, в якій просив здійснити заходи щодо організації електронних торгів та реалізації майна боржника - ОСОБА_1 , а саме 1/2 частини квартири, яка складається з двох кімнат та кухні, за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 46,9 кв. м, житлова площа 34,3 кв. м. Початкова вартість майна, що виставляється на торги становить 462 193,00 грн без врахування ПДВ.

З протоколу № 253309 проведення електронних торгів вбачається, що 03 травня 2017 року торги з приводу 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не відбулися. Стартова ціна лота становила 462 193,00 грн.

Згідно протоколу № 259788 проведення електронних торгів 30 травня 2017 року торги відбулися, переможцем торгів є учасник 2 - ОСОБА_3 , 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 продана за 392 864 грн 05 коп. Підставою визначення переможця була найвища цінова пропозиція.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2016 року у справі № 461/6164/16-ц подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції Зорени П.І. про визначення ідеальної частки у майні боржника ОСОБА_1 задоволено, визначено 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2016 року скасовано та передано питання розгляду подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції Зорени П.І. про визначення ідеальної частки у майні боржника ОСОБА_1 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, подання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції Зорени П.І. про визначення ідеальної частки майна боржника з метою виконання виконавчого листа № 461/7655/15-ц виданого 08 серпня 2016 року Галицьким районним судом м. Львова - залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року у справі № 461/4240/17, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії та рішення державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні № 52049441, пов`язані з примусовою реалізацією Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що експертна оцінка нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема, його внутрішнього огляду, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишаючи без змін ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2021 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З мотивувальної частини постанови суду касаційної інстанції від 23 червня 2021 року убачається, що залишаючи без змін ухвалені у справі судами попередніх інстанцій судові рішення, суд касаційної інстанції вважав, що оскільки ні державний виконавець, ні стягувач ОСОБА_5 , ні боржник ОСОБА_1 не реалізували своє право на оскарження судових рішень в цій справі, наведене свідчить про їх згоду з оскаржуваними судовими рішеннями, відтак, відсутні підстави вважати, що ними порушені права й інтереси ОСОБА_3 .

Судами також встановлено, що на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції рішення суду було виконане шляхом реалізації майна боржника на електронних торгах.

З мотивувальної частини постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2021 року у справі №461/4240/17, убачається, що залишаючи без змін ухвалені у справі судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що задовольняючи скаргу боржника на дії виконавця, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що експертна оцінка спірного нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього огляду, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна, та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною. У матеріалах справи немає доказів того, що виконавець чи оцінювач зверталися до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки.

Суд касаційної інстанції зазначив, що ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що під час проведення оцінки майна в межах виконавчого провадження державним виконавцем було порушено положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, що є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.

Предметом позовних вимог у справі, яка переглядається, є визнання електронних торгів недійсними, а також похідних від цієї вимоги вимог про визнання недійсним протоколу електронних торгів та відновлення становища, яке існувало до моменту проведення електронних торгів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент проведення спірних торгів) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України)

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року, у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання торгів недійсними є наявність порушення норм закону при їх проведенні водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18 (провадження № 61-86св20) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20), та він є усталеним в практиці суду касаційної інстанції.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 379 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року).

У справі, яка переглядається встановлено, що майно боржника, яке було реалізовано на оспорюваних торгах, а саме 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , була визначена на підставі судового рішення, в подальшому скасованого, та без повторного розгляду подання державного виконавця про визначення частки боржника в майні, яке йому належить на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 ; таке майно передано на реалізацію за ціною, яка визначена з порушенням положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, що є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною та призвело до порушення майнових прав позивача, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, як в частині первинної позовної вимоги, так і похідних вимог.

За вищенаведеного, доводи апеляційної скарги, що під час проведення оспорюваних електронних торгів, його організатором (ДП «Сетам») не допущено жодних порушень порядку їх проведення, а самі торги відбулись з дотриманням норм чинного на той момент законодавства, з огляду на те, що організатор не здійснює ревізію дій державного (приватного) виконавця до моменту передачі майна на реалізацію, враховуючи фактичні обставини даної справи, є такими, що не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду, не встановлено обов`язкових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Оскільки чинне процесуальне законодавство не передбачає солідарного стягнення судових витрат, то рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року в частині солідарного стягнення з Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 судового збору слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 судовий збір по 213.33 грн. з кожного. В решті рішення суду залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Сетам» - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року в частині солідарного стягнення з Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 судового збору - скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ», Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 судовий збір по 213.33 грн. з кожного.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.12.2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк