Справа № 352/2523/19
Провадження № 2/344/794/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності, визнання права власності на частину нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 01.09.1978 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . За час шлюбу нею та ОСОБА_2 спільно за спільні кошти збудовано житловий будинок загальною площею 412 кв. м., у тому числі житловою площею 106,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 18.11.2019 року, їй стало відомо про те, що вищевказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не належить на праві власності ні їй, ні її чоловікові ОСОБА_2 , а проведено державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за суб`єктом: ОСОБА_3 . Про вищевказане їй стало відомо від її невістки ОСОБА_4 після того, як ОСОБА_3 звернулася до Чукалівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області з вимогою про примусове виконання заочного рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2019 року у цивільній справі № 352/2233/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, які втратили право на користування жилим приміщенням, яким позов ОСОБА_3 задоволено та визнано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, які втратили право на користування житловим приміщенням у будинковолодінні АДРЕСА_1 . Після чого, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно їй, також, стало відомо про те, що за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на: нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вважає, що усі вищевказані об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою; АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; чотирьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , набуті за спільні кошти їхнього з ОСОБА_2 подружжя, а тому вона має право на 1/2 частину вказаних об`єктів нерухомого майна. Їй відомо, що ОСОБА_3 була коханкою її чоловіка ОСОБА_2 . Останній працевлаштував ОСОБА_3 до себе помічницею та платив їй заробітну плату. На період придбання вищевказаних об`єктів нерухомості ОСОБА_3 отримувала незначний дохід, заощаджень для придбання спірних об`єктів нерухомості не мала. Виявляється, її чоловік відповідач ОСОБА_2 оформив право власні на житлові будинки, які будувалися за їхні спільні кошти подружжя, за своєю коханкою ОСОБА_3 , а також за їхні спільні кошти подружжя придбав їй чотирьохкімнатну квартиру та нежитлове приміщення у м. Яремче. Також відомо, що її чоловік забезпечував відповідачку як свою коханку усім необхідним, потайки від неї купляв їй за їхні спільні гроші дорогі коштовні подарунки. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , будувалися за спільні кошти їхнього з ОСОБА_2 подружжя. Вартість будівництва сплачувалась з їхніх, як подружжя, спільних заощаджень та від трудової діяльності. Вказані будинки будувались ними для власних потреб. У житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 ніколи не вселялась та у ньому не проживала, не брала участі в утриманні такого майна, житлово- комунальні послуги не оплачувала. Чотирьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , також придбавалась за спільні кошти подружжя ОСОБА_7 . Дії щодо пошуку спірної нерухомості, її огляду, визначення істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема ціну квартири, реалізації таких істотних умов здійснювались безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 , натомість відповідач ОСОБА_3 участі в підборі квартири для купівлі та визначені істотних умов договору купівлі-продажу не приймала. Обставини щодо придбання нежитлового приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , саме відповідачем ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , у судовому засіданні зможе підтвердити ОСОБА_8 . Відповідач ОСОБА_3 до вищевказаних об`єктів нерухомого майна не має ніякого відношення. У ОСОБА_3 була відсутня можливість придбати усі вищевказані об`єкти нерухомого майна. Оскільки спірні об`єкти нерухомого майна придбано відповідачем ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з нею, ОСОБА_1 , то відповідно до ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України, такі об`єкти нерухомого майна є спільною власністю подружжя і володіння, користування та розпорядження цим майном необхідно здійснювати з урахуванням обмежень, встановлених ст. 65 СК України, а саме за спільною згодою подружжя. Правочини мають бути спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наслідком оформлення спірної нерухомості на ОСОБА_3 стало виникнення розбіжності між волею реального покупця та її зовнішнім виявом, тому такі правочини є недійсними в частині покупця з моменту вчинення правочину. Належними покупцями за даними спірними правочинами є їхнє з ОСОБА_2 подружжя, оскільки спірна нерухомість придбана за їхні спільні кошти. Отже, спірна нерухомість набута їхнім з ОСОБА_2 подружжям під час шлюбу, тому належить їй та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, а тому вона має право на 1/2 частину спірних об`єктів нерухомого майна. За таких обставин, вважає що відповідач ОСОБА_3 незаконно володіє спірними об`єктами нерухомого майна, а саме: житловим будиноком за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитловим приміщенням загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення 5: домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; чотирьохкімнатною квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а державна реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості за ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

05.05.2020 року ухвалою Івано-Франківського міського суду клопотання про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на майно(та.с.73,74 т.1).

29.09.2020 року представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Мельник А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними з наступних підстав. Так, 04.07.2018 відповідач ОСОБА_2 звернувся до Івано - Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договорів удаваними та визнання майна особистою приватною власністю(цивільна справа 344/9711/18). В позовній заяві, про забезпечення позову та уточнюючій позовній заяві позивач наголошував що: в зв`язку з розпадом сім`ї, в 1999 році ( ОСОБА_2 ) виїхав з села Космач Косівського району Івано - Франківської області; спірне майно придбане ним за особисті кошти для своїх потреб. Щодо наявності коштів у відповідачки на придбання нерухомості, на будівельні роботи, дані обставини вже досліджувались у судових засіданнях по вище зазначеній цивільній справі. Також, будь - яких доказів на підтвердження домовленостей між відповідачами, наявність коштів у ОСОБА_2 на придбання об`єктів нерухомості, розрахунку перед чи під час укладення договорів по спірних об`єктах та по інших фактах зазначених у позові надано не було. Вдповідальної особи за будівництво домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_9 , не було на будівництві. Відсутні докази, які підтверджували, що саме позивачка та відповідач ОСОБА_2 будували будинок. ОСОБА_3 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 412,4 кв.м. та житловою площею: 106,9 кв.м., на підставі копії свідоцтва про право власності, б/н від 01.10.2008 року. Вищезазначене будинковолодіння будувалось з 2007 року по 2008 рік за її власні кошти, які знаходились на депозитних рахунках та гроші отримані від реалізації нерухомого майна, вклади в кредитних спілках. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без згоди відповідачки, на підставі підробленого доручення ОСОБА_2 20.05.2018 року згідно договору купівлі - продажу р.№411 посвідченого приватним нотаріусом Личуком Т.В. Івано-Франківського МНО відчужив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 . В подальшому приватний нотаріус Личук Т.В. Івано-Франківського МНО скасував перехід права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як помилкове. По даному факту відкрите кримінальне провадження та зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 0002388 від 19.06.2018 року. Оскільки позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними, а тому в задоволенні даних вимог слід відмовити (а.с.77-82, т.1).

01.02.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено(а.с.190 т.1).

30.03.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду клопотання про витребування доказів задоволено(а.с.213 т.1).

19.05.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду клопотання про допит свідків та долучення доказів задоволено(а.с.10,11 т.2).

21.12.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині скасування державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; визнання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 залишено без розгляду (а.с.180, т.3)

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підримав, просив задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники в судовому засіданні, щодо позовних вимог не заперечили.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в повному обсязі.

Беручи до уваги пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01.09.1978 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб, про що свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 видане відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №37 (а.с.9, т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_10 (а.с.70, т.2).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 від 21.09.1996 року ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.71, т.2).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 188132046 від 08.11.2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (дата та час державної реєстрації 11.05.2018 року о 15:56:22); нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (дата та час державної реєстрації 11.12.2015 року о 09:50:08); домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (дата державної реєстрації 01.03.2010 року) (а.с.10-15, т.1).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.10.2008 року, власником домоволодіння в АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.18, 19, 20, т.2).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Позивачка вважає, що усі вищевказані об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , набуті за спільні кошти їхнього з ОСОБА_2 подружжя, а тому вона має право на 1/2 частину вказаних об`єктів нерухомого майна. Про те, що їхнє з чоловіком нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3 їй стало відомо з часу виконання примусового виконання заочного рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2019 року у цивільній справі № 352/2233/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання осіб такими, які втратили право на користування жилим приміщенням.

На підтвердження факту придбання, утримання та користування спірним нерухомим майном подружжям ОСОБА_7 , позивачкою надано наступні докази.

Згідно п.1.1 договору №9-02/08 на розробку проектно-технічної документації від 19.02.2008 року, замовником на розробку робочого проекту індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Згідно п.2.1 даного договору за виконану проектно-технічну продукцію згідно даного договору замовник оплачує виконавцю 8 300 грн без ПДВ(а.с.9-10, т.2).

Відповідно до акту здачі-приймання проектно-технічної продукції по договору №09/02-08 від 19.02.2008 року від 21.05.2008 року, роботу прийняв ОСОБА_2 (а.с.11, т.2).

Згідно довідки №1292 від 22.10.2018 року виданої Чукалівською сільською радою, встановлено, що ОСОБА_2 не зареєстрований та не проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.21, т.2).

Проте, згідно довідки №1128 від 26.11.2020 року виданої виконкомом Чукалівської сільської ради ОСОБА_2 , за заявами сусідів ОСОБА_12 (жителя АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_13 (жителя АДРЕСА_1 ) встановлено, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 з 2010 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27, т.2).

Як зазначає позивачка у житловий будинок в АДРЕСА_6 відповідачка ОСОБА_3 ніколи не вселялась та у ньому не проживала, не брала участі в утриманні такого майна, житлово-комунальні послуги не оплачувала.

Крім того, на підтвердження понесених сімєю ОСОБА_7 витрат на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_6 свідчать:

прибутковий касовий ордер №14 від 21.04.2010 року відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 36 524 грн. за будівництво сауни за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.25, т.2);

прибутковий касовий ордер №7 від 05.04.2010 року відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 110 000 грн. за будівництво басейну за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.26, т.2).

Крім того, з листа ПП ТЕРМОСЕРВІС вбачається, що за замовленням ОСОБА_2 , як споживача у житловому будинку за адресою АДРЕСА_6 , встановлено газовий котел BAXI POWER HT 1.850. Згідно додатку №5 до Договору №26/12/ГО від 01.01.2012 року та додатку №5 до Договору №106/13/ГО від 01.01.2013 року, Актів виконаних робіт по технічному обслуговуванню від 02.09.2012 року та 02.09.2013 року ПП «ТЕРМОСЕРВІС» проведено технічне обслуговування газового котла (а.с.56-58,59, 60 т.2).

Відповідачка заперечує проти позову, вважає спірне майно набуте нею правомірно, як на підтвердження заперечення надала дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального ж/б в АДРЕСА_6 ОСОБА_3 видано дозвіл №14 від 16.11.2007 року(а.с.8, т.2). Крім того, надала копію технічного паспорта, копії рішень Чукалівської сільської ради від 31.07.2007 року та від 26.08.2008 року з додатками(а.с.83-90т.1).

Проте, відповідно до технічних умов №397 від 13.11.2012 року про приєднання Житлового будинку, який проектується до централізованих систем водопостачання і канадізації м.Івано-Франківку, замовником є ОСОБА_14 , адреса об`єкта АДРЕСА_6 (а.с.62-63, т.2).

Крім того, 17.10.2013 року між КП Івано-Франківськводотехпром та ОСОБА_14 укладено Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, адреса: АДРЕСА_6 (а.с.64-67, т.2).

Та 25.10.2013 року КП Івано-Франківськводотехпром складено акт на предмет опломбовування та реєстрацію приладу обліку водопостачання та водовідведення. Абонент ОСОБА_14 , адреса: АДРЕСА_6 (а.с.69, т.2).

Відповідно до акту обстеження технічного стану самовільно збудованих мереж господарсько-побутова каналізація до ж/б АДРЕСА_6 , замовником якого є ОСОБА_14 , проведено огляд виконаних робіт по влаштуванню господарсько-побутової каналізації по АДРЕСА_6 (а.с.75-78, т.2).

Згідно гарантійного паспорту від 16.05.2014 року за адресою по АДРЕСА_6 , встановлено котел, замовник ОСОБА_14 (а.с.79-80, а.с.81).

Як вбачається з копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що платник ОСОБА_14 здійснювала щомісячну оплату комунальних послуг та оплату за послуги охоронного агенства ССБ згідно договору №063-ОП від 10.08.2015 року за адресою: АДРЕСА_6 у період з 2011 року до 2019 року (а.с.81-84, 86-106, 109, 113, 117-146, 148-149, 154, 156-170, 172-177, т.2).

Проте, з копій квитанцій, платник ОСОБА_3 , частково здійснила оплату за постачання газу та світла, за послуги Державної Служби охорони при УМВС за адресою: АДРЕСА_6 , лише у липні 2012 року, 27.08.2012 року, 25.09.20212 року, 01.10.2014 року, 02.10.2014 року, 29.10.2014 року, 04.11.2014 року, 02.12.2014 року(а.с.106-108, 114-116,150-153, т.2), та договору на надання послуг ДСО при МВС не представила, а тому суд вважає дані докази є не належними та не достатніми для підтвердження утримання власником будинку станом на день винесення рішення.

Згідно видаткових накладних виданих підприємцем ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на імя ОСОБА_2 та актів приймання передачі будівельних матеріалів встановлено, що у період з червня 2011 року по грудень 2011 року та у січні, червні 2012 ОСОБА_2 придбавав будівельні матеріали на проведення будівельних робіт в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_6 , про свідчать підписи відповідача ОСОБА_2 (а.с.178-241 т.2).

Про дані факти підтвердив свідок ОСОБА_17 ,у судовому засіданні. Крім того повідомив, що у нього є бригада людей, у 2010 - 2011 роках робили внутрішні ремонтні роботи на будівництві у с. Чукалівка. ОСОБА_2 показав, об`єм роботи, обговорили, погодили ціни, на 1-2 дні визначали роботу, ОСОБА_7 платив аванс, вкінці тижня проводили з ОСОБА_7 розрахунок за виконану роботу. Повідомив, що всередені будинку майстрами, за замовленням ОСОБА_7 , на стіни наносились фрески із зображенням внуків ОСОБА_7 в образі купідонів. Його брат теж брав участь у будівництві, а саме, займався освітленням, світильники вибирали з п. Михайлом, за виконану роботу йому платив ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_18 вказала, що ОСОБА_7 знає з маленьких, у с. Космачі дружили. У с. Чукалівка ОСОБА_2 живе з сімєю. Її чоловік ОСОБА_19 був прорабом, будував дім з фундаменту десь 13-14 років тому, робив ремонт. Стверджує, що займався всім ОСОБА_20 та оплачував чоловікові за роботу саме, він. Була у гостях у ОСОБА_7 , знає його жінку ОСОБА_21 , дочку ОСОБА_21 , сина ОСОБА_22 . ОСОБА_23 не знає, ніколи її не бачила.

Свідок ОСОБА_24 повідомив, що живе в с. Чукалівка, колишній голова с/р с. Чукалівка. У 2017 2020 р. ОСОБА_2 купляв земельну ділянку у його родича. Знає сина ОСОБА_7 , прописував сина ОСОБА_22 , невістку, дітей, видавав їм довідки. У 2018 2019 роках вперше почув про ОСОБА_23 , коли, прийшли платіжки про податки. Військові з АТО за дорученням від ОСОБА_23 , теж звертались з приводу прописки у будинку, але через те, що були питання щодо адреси у ОСОБА_7 та сусіда ОСОБА_25 , не зміг їх прописати. Знав, що будинок ОСОБА_7 , думав, що через революцію гідності, політичні питання, останній оформив будинок на іншу особу, оскільки, були випадки щодо погроз ОСОБА_7 спалити будинок.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що є сусідом ОСОБА_7 в с. Чукалівка, живе навпроти, підприємець. Знає ОСОБА_7 з 2010 року з часу будови. Надавав послуги евакуатора з маніпулятором. Восени завозили цеглу, будівельні матеріали, ліс, бляху, привозив білу кухню, яку вивантажували разом з ОСОБА_7 . За будівництвом слідкував найманий чоловік, щовечора приїздив ОСОБА_7 , його син. За пророблену роботу з ним розраховувався щотижня ОСОБА_7 . Ні жінка, ні прораб з ним не проводили розрахунків.

Свідок ОСОБА_26 зазначив, що по роботі знає ОСОБА_7 , знайомі ще з 2000 - 2001 років «Галичина-Ліс» здійснював будівництво електромереж та їх обслуговування. В с. Микитинці був будинок сирець. Погодили розміщення мереж, виконав роботу, розраховувався ОСОБА_7 . Вів роботи в с. Чукалівка з самого початку, погоджували, переробляли проект-дизайн, робили деталі, сходи, альтанки, освітлення паркану, відеоспостереження. Будівельний контроль вів ОСОБА_27 , давав розпорядження та оплачував за роботу ОСОБА_20 . ОСОБА_23 знає, працювала у корпорації референтом «Галичина-Ліс», «Галичинабуд» - бухгалтером. До роботи не залучалась. Щодо придбання майна йому не відомо.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Що стосується нерухомого майна, яке згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 10.02.2010 року укладеного між ОСОБА_28 та ОСОБА_3 , встановлено, що остання, прийняла у власніть домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за 620 549,00 грн. (а.с.122-123, т.1).

Проте, в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 повідомив, що знайомий з ОСОБА_2 , був власником будинку в АДРЕСА_7 , у січні 2010 року продавав будинок. Після ОСОБА_29 свят зателефонували знайомі про покупця ОСОБА_7 . Зять ОСОБА_30 , на початку лютого повідомили, що хочуть купити. Дім був в іпотеці, люди самі погасили його кредит у касі і купили дім. Перед підписанням договору, передав документи та ключі, отримав решту коштів від ОСОБА_31 , так як кредит був меншим. Знає, що дім придбали для доньки ОСОБА_7 , всім займався ОСОБА_32 . Хто підписував договір не бачив, після продажу у будинку не був.

Позивачка стверджує, що вартість будівництва сплачувалась із спільних заощаджень, дана нерухомість придбана за їхні спільні з чоловіком кошти та для власних потреб.

Про факт ведення будівництва спірного будинку, саме, сімєю ОСОБА_7 свідчить прибутковий касовий ордер №34 від 10.09.2010 року, за яким ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 168 592 грн. за будівництво басейну за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.253, т.2).

Згідно прибуткового касового ордеру №40 від 31.09.2010 року встановлено, що ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 32 077 грн. за будівництво сауни за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.253, т.2).

Щодо договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.10.2010 року укладеного між ОСОБА_33 та ОСОБА_3 , за яким остання придбала у власніть нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 117 990,00 грн. (а.с.133-134, т.1).

То згідно показів допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_33 , яка була продавцем нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що свідок спілкувалась стосоно огляду приміщення, ціни та оплати з ОСОБА_7 . Укладення договору та передача коштів проводились з ОСОБА_7 . Ксенофонтової не було, хто користувався квартирою не знає.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Отже, судом встановлено, що дії щодо пошуку спірної нерухомості, її огляду, визначення істотних умов договорів купівлі-продажу, зокрема ціну, та реалізація їхніх умов, здійснював безпосередньо ОСОБА_2 , про що засвідчують свідки.

Так, свідок ОСОБА_34 повідомив, що є товаришем ОСОБА_2 , знає про все майно ОСОБА_7 : у с. Чукалівка придбав земельну ділянку, потім будував будинок, позичав ОСОБА_7 кошти у розмірі 15 000 дол. США, які згодом йому було повернуто, претензій до останнього не має. Допомагав на території даного домоволодіння оформляти басейн (оформлення стіни оргсклом, дельфіни замовлення робив у Рекламі-центр). В с. Микитинці ОСОБА_2 купляв коробку, добудовував, завозив землю. У ОСОБА_35 у ОСОБА_7 є апартаменти. За проханням ОСОБА_7 зустрічав з аеропорту гостей ОСОБА_36 та привозив їх до ОСОБА_35 , його теж запрошували в гості. Дружину ОСОБА_2 знає особисто, знає, що всі обєкти належать ОСОБА_7 . ОСОБА_37 , у них були відносини, коштів на придбання майна вона не давала.

Свідок ОСОБА_38 зазначив, що знає сім`ю ОСОБА_7 30 років, дружину, дітей, внуків. Відповідач успішний бізнесмен, вони разом організовували ряд підприємств по переробці деревини. ОСОБА_23 знає, взяли її працювати секретарем, яка носила чай. Бо посада секретаря вимагала знання іноземної мови. Чув що майно оформили на ОСОБА_23 та був дуже здивований. Так як на той час у відповідача з дружиною ОСОБА_21 були розлади у стосунках, щоб уникнути розподілу майна була домовленість, що майно придбаває для дітей, а ОСОБА_23 оформляє тимчасовий договір, згодом мала усе йому повернути. Знає про майно в с. Микитинці, в ОСОБА_35 , спірне майно придбавалося за спільні кошти подружжя ОСОБА_7 . ОСОБА_39 власні кошти на будівництво, оскільки, був спільний знайомий забудівник та була термінова продажа.

Свідок ОСОБА_40 зазначив, що знає відповідача з 2003 року, товариші, партнери. Чуднов заробляв великі гроші, будував обєкти, а тому інвестував кошти у підприємсто та нерухомість. Ксенофонтову прийняли на посаду секретаря у період з 2004 2005 р., вона не могла придбати стільки нерухомого майна на свою зарплату. У ОСОБА_7 були з нею відносини, він довіряв їй, на майно тимчасово уклали договори з умовою, що для дітей та внуків. З дружиною ОСОБА_21 у відповідача були натягнуті відносини, спірне майно придбавалося за спільні кошти подружжя ОСОБА_7 , зичив ОСОБА_2 у борг кошти на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_6 у розмірі 50 000 дол. США. Сам йому запропонував цю будову. Знає про майно придбане ОСОБА_7 у с. Микитинці - був у гостях. При укладенні договору у ОСОБА_35 дав йому людину, звів з власниками, а вони вже самі оформляли, хто оформляв не цікавився, бачив там ОСОБА_7 , ОСОБА_23 бачив не часто, коли приїздила з ОСОБА_7 . Згодом між ОСОБА_7 та ОСОБА_23 виникли питання і останній не зміг переоформити майно на дітей і внуків.

Свідок ОСОБА_41 - водій ОСОБА_7 , працював в Галичина Ліс, ОСОБА_42 , знає всю родину ОСОБА_7 , був як член їхньої родини. Знає про житло ОСОБА_7 в АДРЕСА_6 , спочатку ОСОБА_7 придбав земельну ділянку, будинок будував з нуля, вів будівництво ОСОБА_27 , якого найняв ОСОБА_7 , розрахунки теж проводив ОСОБА_7 . В ОСОБА_35 придбано апартаменти за кошти ОСОБА_7 , завозив туди меблі з ОСОБА_43 , які купляв особисто ОСОБА_7 . У с. ОСОБА_44 був придбаний ОСОБА_7 майже готовий будинок. ОСОБА_23 знає, була бухгалтером, у неї з ОСОБА_7 були ділові відносини. Через конфлікт з дружиною, була домовленість ОСОБА_7 з ОСОБА_23 про укладення фіктивних договорів, а при першій необхідності ОСОБА_23 мала повернути йому все майно. Свідок був присутній при цій розмові, при оформленні фіктивних договорів на імя ОСОБА_23 за кошти ОСОБА_7 та був присутній при передачі коштів. ОСОБА_23 , і сама запитувала ОСОБА_7 коли будуть переукладати договори. А близько 2 років назад зателефонувала свідку вночі та попередила, що скоро буде хазяйкою.

Свідок ОСОБА_45 повідомив, що з ОСОБА_7 підтримують товариські, робочі відносини, працювали в Галичина-Ліс займались постачанням. Знає, що ОСОБА_7 належить: дім у с. Микитинці, був особняк сирець, він наймав бригаду. Перебудовували, добдовували, ремонтні роботи проводив від плінтуса до обоїв, ламінати, штори. Дизайн робили чоловік і жінка, всім займався ОСОБА_7 . Робили басейн та здали в експлуатацію. Йшли великі кошти, ОСОБА_20 давав гроші, а він виплачував майстрам. Дім у с. Чукалівка поставляли матеріали, робили благоустрій, гроші йому давав ОСОБА_7 . Ксенофонтову знає, працювала в Галич- Ліс- секретарем, в ОСОБА_42 - бухгалтером, жодного разу не бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_23 разом, а на будовах тим більше.

Отже, вищевказані обставини, підтверджуються допитаними в судовому засіданні свідками, в суду немає підстав ставити під сумнів вищевказані показання свідків, їх пояснення не суперечать іншим доказам та матеріалам справи.

Вищезазначене, на думку суду, підтверджує те, що спірні об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 були придбані за кошти ОСОБА_2 , який перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, відтак, насправді такий є покупцем за даними договорами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в подальшому спірною нерухомістю не користувалася та не розпоряджалася.

Відповідачка ОСОБА_3 зазначає походження коштів, за які було придбано спірну нерухомість.

Як вбачається з інформації Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 12.05.2021 року, ОСОБА_3 перебувала на обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області у статусі фізичної-особи підприємця. Відповідно до поданих податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу за звітні періоди склала: 2009 р. - 8 096,00 грн., 2010 р. - 65 704,00 грн., 2011 р. - 422 000, 00 грн., 2012 р. - 39 160,00 грн.; 2013 р. 37 751,00 грн.; 2014 р. 9 500,00 грн., 2015 р. - 15 426,03 грн. За 2016 2019 роки, відповідно до поданої звітності, доходи від здійснення підприємницької діяльності, відсутні (а.с.1-6, т.3).

Як вбачається з договору №69-2106Д банківського вкладу Щасливі пятнашки в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 01.02.2008 року, п.1.1 вклад в сумі 20 000 грн. за процентною ставкою -15,15% річних(ас.93-96 т.1).

Як вбачається з договору №69-2391Д банківського вкладу Хрещатик-Святковий в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 08.05.2008 року, п.1.1 вклад в сумі 34 000 грн. за процентною ставкою -17% річних(ас.101-104,120,121 т.1).

Як вбачається з договору №69-2461Д банківського вкладу Хрещатик-Максимум в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 10.06.2008 року, п.1.1 вклад в сумі 35 000 грн. за процентною ставкою -18,5% річних(ас.105-107, 119 т.1).

Як вбачається з договору №572К/840 банківського строкового вкладу ФККласік в іноземній валюті від 14.09.2006 року, п.1.1 вклад в сумі 32 000 дол. США за процентною ставкою -10,75% річних(ас.111-112, 118 т.1).

Як вбачається з договору №79 ВЕП/2004-ІФ строковий вклад депозит Еліт Процент від 18.08.2004 року, п.1.1 вклад в сумі 18 000 дол. США за процентною ставкою -10,5% річних(ас.113-114 т.1).

Щодо поданих відповідачкою графіків розрахунку КС Станіславська від 28.09.2007 року, 29.09.2007 року, 10.12.2007 року, то дані докази нею не обгрунтовані, а судом зробити висновок за яким договором чи за кредитним, чи за депозитним вони створені не можливо, а тому дані докази, суд вважає не належними.

Отже, беручи до уваги подані відповідачкою ОСОБА_3 докази на підтвердження її фінансового забезпечення, встановлено, що у період за 2004, 2006, 2008 року на депозитних рахунках ОСОБА_3 перебувало: 89 000 грн. та 50 000 дол. США. Відповідно до поданих податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу за період з 2011 року по 2015 рік склала 597 637,03 грн.

Однак, суд вважає, що дані суми є незначними для придбання вищевказаної нерухомості, а тому не можуть слугувати належним доказом на підтвердження фінансової спроможності відповідачки ОСОБА_3 на час оформлення чи придбання спірного нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що спірне майно було придбано за спільні кошти подружжя, даний факт підтверджує і сам відповідач ОСОБА_2 . Стверджує, що дружина нічого не знала, у нього було достатньо коштів для придбання майна, певний період час жив з ОСОБА_23 , яка була розведеною та мала сина, а тому повністю їй довіряв. Нерухоме майно дійсно ним було оформлено на ОСОБА_23 при умові, щоб згодом переписати на дітей та внуків. ОСОБА_46 купив автомобіль, відкрив їй туристичне агенство, давав гроші на розкрутку та багато іншого для того, щоб займалась власною справою. Давав ключі від житла у ОСОБА_35 , щоб здавала в оренду та відповідно мала додатковий заробіток. Він також має доступ до апартаментів у ОСОБА_35 . У період з 2004 по 2010 роки давав їй гроші на вклади у банках. У нього народилась внучка, захотів переписати на внучку, але ОСОБА_47 змінила своє рішення.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 2020 року отримував доходи (а.с.30-34, т.2).

Крім того, згідно статуту Спільного Українсько-Швейцерського підприємства товариста з обмеженою відповідальністю Верховинська Лісова компанія ЛТД затверженого 14.05.2000 року, ОСОБА_2 є одним із засновників товариства (а.с.256-264, т.2).

Як вбачається з статуту ТзОВ Спільного Українсько-Ізраїльського підприємства Кутська лісова компанія затверженого 26.10.2004 року, ОСОБА_2 є учасником товариства, розмір вкладу 401,15 Є (а.с.34-43, т.2).

Відповідно до статуту ТзОВ Галичинабуд затверженого 20.06.2019 року учасниками товариства є: ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_2 (а.с.44-55, т.2).

Як було встановлено в судовому засіданні, на придбання спірного майна відповідач ОСОБА_2 зичив гроші у своїх друзів (колег), даний факт підтверджується розписками від 15.12.2019 року, де ОСОБА_48 отримав від ОСОБА_2 проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , грошові кошти в розімі 60 000 дол. США, як повернення боргу за розпискою від 25.01.2008 року(а.с.28, т.2).

Та розпискою від 01.12.2020 року, де ОСОБА_40 отримав від ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , грошові кошти в розімі 60 000 дол. США, як повернення боргу за розпискою від 30.01.2010 року (а.с.29, т.2).

Відповідно до розписки від 12.05.2020 року, ОСОБА_34 отримав від ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , грошові кошти в розімі 15 000 дол. США, як повернення боргу за розпискою від 30.11.2015 року (а.с.68, т.2).

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї, та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 у справі № 761/32029/15-ц.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачкою в повній мірі обгрунтовано та доведено належними доказами фінансову можливість придбання спірного майна подружжям.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено правовий висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Таким чином, суд дійшов висновку, що житловий будинок, який подружжя збудувало перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу між ними у рівних частках ст.70 СК України.

Отже, суд приходить до висновку, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 слід визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Таким чином, позовна вимога в частині скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 258 за відповідачем ОСОБА_3 також є обгрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

При вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до ст.ст.235, 236 ЦК України може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

З огляду на те, що на підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , були придбані за спільні кошти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та для їхніх потреб, суд приходить до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги про визнання договорів купівлі-продажу таких об`єктів нерухомого майна частково недійсними в частині зазначення покупцем ОСОБА_3 та переведення на подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прав і обов`язків покупця за такими договорами є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведені обставини і оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що правочини мають бути спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наслідком оформлення спірних нерухомостей на ОСОБА_3 , спричинило виникнення розбіжностей між волею реального покупця та її зовнішнім виявом, тому такі правочини є недійсними в частині покупця з моменту вчинення правочину. Належними покупцями за даними спірними правочинами є подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки спірна нерухомість придбана за їх спільні кошти та для потреб родини.

Таким чином, позивачкою ОСОБА_1 доведено, що спірна нерухомість нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 набута подружжям ОСОБА_1 з ОСОБА_2 під час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні є підставними, обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 60, 70 СК, ст.ст.,203, 217, 235-236, 368, 655 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності, визнання права власності на частину нерухомого майна задоволити.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Визнати договір купівлі-продажу, серії та номер 2336 від 20.10.2010 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кіцула О.М., частково недійсним в частині зазначення в договорі покупцем ОСОБА_3 .

Перевести на подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права і обов`язки покупця нежитлового приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, серії та номер 2336, виданим приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Кіцула О.М.

Визнати нежитлове приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення загальною площею 54 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати договір купівлі-продажу, серії та номер 429 від 10.02.2010 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В., частково недійсним в частині зазначення в договорі покупцем ОСОБА_3 .

Перевести на подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права і обов`язки покупця домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за договором купівлі-продажу серії та номер 429 від 10.02.2010 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В.

Визнати домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 31.12.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.