"28" вересня 2021 р. Справа № 363/3199/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді заяву представника позивача адвоката Істоміної Вікторії Леонідівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

3 серпня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_4 , за підписом її представника ОСОБА_5 , у якій позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 37, 7 кв.м дата державної реєстрації 25 серпня 2011 року, а також визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , площею 37, 7 кв.м дата державної реєстрації 25 серпня 2011 року. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовче засідання на 28 вересня 2021 року.

20 вересня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку від представника позивача - адвоката Істоміної В.Л. надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира за адресою:

АДРЕСА_1 , площею 37,7 кв.м дата державної реєстрації 25 серпня 2011 року (реєстраційний номер майна 34359868, номер запису 111/267 в книзі 56), яка зареєстрована на ОСОБА_3 . Позивач вважає, що з приводу зазначеного майна, враховуючи існуючий судовий спір щодо права власності на нього, за наявності у відповідача правовстановлюючих документа та через розірвання шлюбу між ними, на даний час відповідач не позбавлений можливості без згоди позивача здійснити відчуження (продаж, міну) на користь будь-якої іншої особи вищевказаної житлової квартири. Також зазначає, що відповідач є власником та директором ТОВ «Агентство Навігатор», а тому не виключає передачі спірної квартири як внеску до статутного фонду ТОВ «Агенство Навігатор», а тому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 34359868, номер запису 111/267 в книзі 56).

Представник позивача має обґрунтовані припущення вважати, що з боку відповідача існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та невжиття таких заходів може унеможливити використання позивачем права на ефективний захист та ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, незастосування відповідних заходів може призвести до вчинення відповідачем дій в майбутньому, що призведе до грубого порушення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У підготовчому засіданні 28 вересня 2021 року представник позивача

ОСОБА_1 підтримав заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити, додатково зазначивши, що відповідач тривалий час не допускає позивача до квартири, змінив замки та позивач змушена орендувати житлове приміщення. Позивач переконана, що відповідач, маючи усі правовстановлюючі документи на квартиру має реальну можливість її продати, оскільки вони не перебувають у шлюбі з 2019 року і питання щодо співвласності під час правочину, не перевірятиметься.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання за місцем реєстрації копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судової повістки про виклик до суду.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Враховуючи, що підготовче судове засідання у справі призначено на 28 вересня

2021 року, суд вважав за необхідне розглянути справу у судовому засіданні за участі сторін.

Згідно частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до пункту 35 постанови Великої Плати Верховного суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20) умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, і з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим.

Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Істоміної В.Л., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якому просить суд: визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , площею 37,7 кв.м дата реєстрації 25 серпня 2011 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , площею 37,7 кв.м дата реєстрації 25 серпня 2011 року; стягнути з відповідача судові витрати.

Судом встановлено, що з 8 жовтня 2010 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вишгородського районного суду від 10 грудня 2019 року шлюб між ними було розірвано.

Під час перебування у шлюбі була придбана квартира АДРЕСА_2 , площею 37,7 кв.м, дата реєстрації 25 серпня 2011 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав право власності на вищевказану квартиру належить ОСОБА_3 .

Із заяви про забезпечення позову та позовної заяви вбачається, що предметом позову є поділ спільного майна подружжя, а саме квартира АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд погоджується, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення у даній справі, у разі задоволення судом позовних вимог, оскільки спір у сторін виник щодо вищезазначеної квартири.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що вона підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на квартиру

АДРЕСА_2 , площею 37,7 кв.м, дата реєстрації 25 серпня

2011 року та належить на праві власності ОСОБА_3 .

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно із частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Керуючись статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача адвоката Істоміної Вікторії Леонідівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на квартиру

АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 34359868, номер запису 111/267 в книзі 56) та належить на праві власності ОСОБА_3 , до набрання рішенням суду у цивільній справі № 363/3199/21 законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29 вересня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса для листування:

АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.П. Лукач