Провадження № 2/234/3938/21
22 грудня 2021 року
Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М.
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго"
про стягнення боргу за теплопостачання (опалення)
учасники справи:
позивач: представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (довіреність №06/10-21 від 17.05.2021 року) - не з`явився,
відповідач: ОСОБА_1 - не з`явився.
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:
30.08.2021 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до відповідача з вимогою про стягнення боргу за опалення, обґрунтовуючи позовну заяву тим, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» з 01.01.2007 року по теперішній час відповідно встановленим Краматорською міською радою тарифам, здійснює поставку теплової енергії фізичним особам-споживачам послуг, у числі яких ОСОБА_1 , який проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . У період часу з 01.02.2015 року по 01.09.2021 року відповідач ухилявся від оплати за поставлену теплову енергію на опалення, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 67 110,73 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача борг за поставлену теплову енергію у розмірі 67 110,73 грн та судовий збір в сумі 2270,00 грн.
Представником позивача додаткових пояснень по справі суду не надано.
Відповідач письмові заперечення суду не надали.
2. Заяви (клопотання ) учасників справи.
30.11.2021 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
3. Процесуальні дії у справі
18.10.2021 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Протокольною ухвалою від 22.12.2021 задоволено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
22.12.2021 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є юридичною особою, діє на підставі Статуту. Основним видом діяльності підприємства є діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Відповідач є абонентом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» та користується послугами, які надає позивач.
Як вбачається з особового рахунку № НОМЕР_1 , закріпленого за квартирою у АДРЕСА_1 , відповідач має заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії на опалення, яка утворилась за період з 01.02.2015 року по 01.09.2021 року, в сумі 67 110,73 грн.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини другої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18).
Частиною 1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р №630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Розмір заборгованості підтверджений письмовим доказом у вигляді розрахунку, яка за період з 01.09.2012 року по 01.05.2020 року, в сумі 51 506,33 грн.
5. Позиція суду
Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути борг за опалення, який утворився за період з 01.02.2015 року по 01.09.2021 року, в сумі 67 110,73 грн.
6. Розподіл судових витрат між сторонами.
У відповідності до положень ст. ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 грн..
Керуючись ст.ст.12,13,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст. ст.13,19,20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р №630, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення, - задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 8-д, )

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Донецька область, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя С. М. Ткачова