Справа № 344/4065/20
Провадження № 22-ц/4808/1228/21
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою представника військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2021 року під головуванням судді Пастернак І.А. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.1979 року був призваний на військову службу до лав Радянської армії. 19.01.1992 року прийняв військову присягу на вірність Україні. Відповідно до виписки з протоколу №11 засідання житлової комісії в/ч А-4110 від 24.10.1997 р. його та членів його сім`ї, поставлено на квартирний облік в загальну чергу на поліпшення житлових умов з 26.05.1992 року. 06.05.1999 року його звільнено з військової служби у запас за пунктом 46, підпунктом «ж» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили).

На засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2016 протоколом №6 вирішено зняти з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 , старшого прапорщика у відставці, який перебуває на квартирному обліку при військовій частині А-1349 з 13.01.1993 року (загальна черга), 06.05.1999 року (позачергова) складом сім`ї 4 (чотири) особи, на підставі п.4 ст.40 «Житлового кодексу Української РСР» (засуджений до позбавлення на строк понад шість місяців, заслання або вислання). Позивач у вимогах зазначив, що про вищевказане рішення комісії дізнався лише 17.01.2020 року, оскільки на засідання комісії його не викликали і ніякої інформації щодо результатів засідання не направляли. Вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки було прийняте без повідомлення та його участі та суперечить вимогам чинного законодавства.

Жодна із підстав для зняття з обліку військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов не може бути застосована до нього, оскільки ні він, ні члени його сім`ї житла для постійного проживання не отримували. Позивач був засуджений умовно, відомості, які подавав для взяття на облік є достовірними та дійсними. На час прийняття відповідачем спірного рішення так і на даний час у позивача не знятої чи не погашеної судимості не було.

Зазначав, що рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом житлової комісії № 6 від 03.06.2016 року, перешкоджає позивачу в реалізації його прав на житло та підлягає скасуванню з подальшим відновленням позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку.

Просив скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №6 від 03.06.2016 року в частині зняття його з обліку як особи, яка перебуває на квартирному обліку і зобов`язати житлову комісію поновити його у складі сім`ї з чотирьох осіб на обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 26 травня 1992 року (загальна), 06.05.1999 року (позачергова).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2021 року позов задоволено.
Скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 № 6 від 03.06.2016 року п.4.2. в частині зняття ОСОБА_1 старшого прапорщика у відставці, який перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.1993 року (загальна) та з 06.05.1999 року (позачергова) складом сім`ї 4 (чотири) особи, на підставі п.4 ст.40 «Житлового кодексу Української РСР» (засуджений до позбавлення на строк понад шість місяців, заслання або вислання).
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 старшого прапорщика у відставці, разом з родиною у складі сім`ї чотири особи на обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 26.05.1992 року (загальна), 06.05.1999 року (позачергова).
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , 840,80 грн судового збору.
У апеляційній скарзі представник військової частини НОМЕР_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас оскільки підставою для його звільнення в запас було у зв`язку з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

Згідно з вироком Військового суду Івано-Франківського гарнізону від 25.12.1998 року позивача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого п. «б» ст. 254 КК України та обрано покарання - три роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 військовослужбовці знімаються з обліку у разі засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження.

Посилаючись на ст. 40 Житлового кодексу Української РСРапелянт вказує на те, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Зокрема громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання.
Оскільки ОСОБА_1 був засуджений до трьох років позбавлення волі, тому в житлової комісії військової частини НОМЕР_1 були всі законні підстави для зняття з квартирної черги позивача.

Апелянт вважає, що позивач хоче ввести суд в оману, оскільки він вказував на те, що інформація про те, що він був засуджений до обмеження волі, не є правдивою, оскільки суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, врахував обставини справи і особу винного, прийшов до переконання про недоцільність відбування винним призначеного покарання та ухвалив про умовне застосування покарання з іспитовим строком.

Апелянт вказує на те, що протокол засідання житлової комісії № 6 був складений 03.06.2016 року, а позивач звернувся до суду 19.03.2020 року тобто пропустив терміни позовної давності звернення до суду по захисту своїх законних прав та інтересів. А також позивач в своїй позовній заяві не зазначає поважних причини пропуску звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Вважає, що крайнім днем звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів без пропуску звернення до суду є дата 03.06.2019 року. А з позовом позивач звернувся тільки 19.03.2020 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 долучалась заява про застосування строків позовної давності, однак суд першої інстанції жодним чином не звернув ували на дане клопотання.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно із ст.34, 37 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК) потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Міністерства оборони України забезпечують житлом за місцем служби військовослужбовців та членів їх сімей, які проходять військову службу в тому числі й у військових частинах. У населених пунктах, де не ведеться власне будівництво військовими формуваннями, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються житлом за рахунок житлового фонду виконавчих комітетів Рад народних депутатів нарівні з іншими громадянами.

Пунктом 9 вказаного Положення військовослужбовці визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. З метою правильного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання жилої площі у гарнізонах та військових частинах, відповідно до наказу Міністра оборони України від 17.11.1992 року №193 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністра оборони України від 27.05.1993 року №114, утворюються житлові комісії.

Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік.

Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Судом встановлено, що старший прапорщик військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 був прийнятий на квартирний облік для поліпшення житлових умов з 26.05.1992 року, у складі сім`ї з чотирьох осіб (черга загальна), що підтверджується протоколом №11 засідання житлової комісії військової частини А-4110 від 24.10.1997 року (а.с.6).

Вироком військового суду Івано-Франківського гарнізону від 25.12.1998 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні злочину передбаченого п.б ст. 254 КК України, на підставі якого із застосуванням ст. 44 КК України обрано покарання три роки позбавлення волі, без конфіскації майна. У відповідності до ст. 45 КК України призначене засудженому покарання вважати умовним, з іспитовим строком, ОСОБА_1 - 2 роки зі сплатою штрафу по сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громмадян(а.с.15-19).

Згідно виписки з наказу заступника міністра оборони України командуючого військово-повітряними силами України по особоому складу №024 пм від 06.05.1999 року, звільнено з військової служби у запас за п.46 пп. Ж / у звязку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили / п.16 старшого прапорщика ОСОБА_1 начальника автомобільної служби енергетика 403 окремого батальйону звязку та радіотехнічного забезпечення 6 гвардійської винищувальної авіаційної дивізії. Засуджений 25.12.1998 року військовим судом Івано-Франківського гарнізону за зловживання владою з корисливих мотивів, відповідно до ст.45 ККУкраїни винесенням вироку 2 роки умовно. Вирок набрав законної сили 25.12.1998 року. Підлягає направленню на військовий облік до Івано-Франківського МВК Івано-Франківської області(а.с.7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.05.1999 року №92 по стройовій частині параграф 6, визнано вважати відбувшим старшого прапорщика ОСОБА_1 начальника автомобільної служби енергетика, звільненого наказом заступника міністра оборони України командуючого військово-повітряними силами України по особовому складу №024 пм від 06.05.1999 року, звільнено з військової служби у запас за п.46 пп. Ж / у звязку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Підлягає направленню на військовий облік до Івано-Франківського МВК Івано-Франківської області. (а.с.8).

Відповідно до довідки №3/1719 від 01.06.2012, виданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що старший прапорщик запасу ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з військового обліку по досягненню граничного віку перебування в запасі (а.с.10).

Згідно витягу з протоколу №6 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2016 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , п.4.2 постановлено зняти з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , 1960 р.н., який перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.1993 року (загальна), 06.05.1999 року (позачергова) складом чотири особи, на підставі п.4 ст.40 ЖК УРСР (засудження до позбавлення на строк понад шість місяців, заслання або вислання)(а.с.11).

Листом від 28.12.2019 року №15/394 начальника Івано-Франківського КЕЧ району повідомлено ОСОБА_1 про те, що він не перебуває в списках осіб потребуючих поліпшення житлових умов, які ведуться Івано-Франківською КЕЧ району за гарнізони, що знаходяться в межах її відповідальності(а.с.13).

Згідно довідки виданої МВС України Серія ІІА №1429459, встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 27.11.2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.14).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Абзацом 1 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктами 3.15-3.17 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, передбачено, що військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: поліпшення житлових умов, у наслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством. Зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), беруться на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. (Рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається в місячний термін).

Відповідно до частини першої ст.40 ЖК громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті визначено випадки коли громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, серед яких пунктом 4 зазначена умова щодо засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання.

Частинами 4і 5 ст. 40 ЖК визначено, що зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Судом першої інстанції встановлено, що відсутні обставини, які відповідачем визначені підставами для зняття з квартирного обліку (обліку потребуючих поліпшення житлових умов) згідно з п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, 3.15 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, ч.2 ст.40 ЖК УРСР.

Положеннями п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, передбачено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, у тому числі, громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів (п. 1); які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам (п. 2); які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів (п. 4); які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності (п. 5); які проживають у гуртожитках (п. 6); які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати) (п. 7).

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 дійшов обґрунтованого висновку, що протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №6 від 03.06.2016 року в частині зняття ОСОБА_1 старшого прапорщика у відставці, який перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.1993 року (загальна), 06.05.1999 року (позачергова) складом сімї 4 (чотири) особи, на підставі п.4 ст.40 «Житлового кодексу Української РСР» (засуджений до позбавлення на строк понад шість місяців, заслання або вислання), підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 вироком військового суду Івано-Франківського гарнізону від 25.12.1998 року визнаний винним в скоєнні злочину передбаченого п.б ст. 254 КК України, на підставі якого із застосуванням ст. 44 КК України обрано покарання три роки позбавлення волі, без конфіскації майна. У відповідності до ст. 45 КК України призначене засудженому покарання вважати умовним, з іспитовим строком 2 роки зі сплатою штрафу у розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження.

Доводи апелянта про те, що у житлової комісії військової частини НОМЕР_1 були всі законні підстави для зняття з квартирної черги позивача, не відповідають зібраним у справі доказам, доводам позивача, тому є невірними і такими, що спростовуються висновками суду першої інстанції з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводам апелянта про те, що позивач звернувся до суду лише 19.03.2020 року, тобто з пропуском позовної давності на звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, суд першої інстанції дав належну правову оцінку, обґрунтовано їх відхилив і апеляційний суд такий висновок вважає правильним.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на нього.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук
Судді: В.А. Девляшевський
В.Д. Фединяк