ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/863/19 Номер провадження 22-ц/814/2131/21Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Владислава Васильовича на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року, постановлену суддею Клименко С.М., у справі за поданням державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про примусове проникнення до житла боржника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року державний виконавець Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бакуліна А. звернулася до місцевого суду з поданням про примусове входження до житлового будинку боржника ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданні державний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження № 60926438 з примусового виконання виконавчого листа №536/863/19 від 12.12.2019 р., виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 192978,93 грн. Залишок заборгованості станом на 20.05.2021 р. становить 212476,82 грн.

Оскільки боржник на виклики державного виконавця не з`явилася, не повідомила про свій майновий стан та не вжила жодних заходів щодо виконання рішення суду, державний виконавець просив задовольнити вищевказане подання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року подання державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бакуліної А.В. про примусове проникнення до житла боржника задоволено.

Державному виконавцю Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бакуліній А.В. надано дозвіл на проникнення до житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , належного на праві спільної часткової власності боржнику ОСОБА_1 .

З вищевказаною ухвалою не погодилась боржник ОСОБА_1 , оскарживши її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник боржника адвокат Назаренко В.В. прохає скасувати ухвалу, постановити нову про відмову у задоволенні подання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що боржник була повідомлена про наміри державного виконавця провести виконавчі дії 18.03.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 . В акті державного виконавця не зазначено про вчинення будь-яких перешкод, а відсутність боржника у робочий час за місцем помешкання, за відсутності його сповіщення про вчинення державним виконавцем виконавчих дій, не свідчить про вчинення перешкод у їх проведенні.

За вказаних обставин вважає передчасними висновки суду першої інстанції про задоволення вищевказаного подання.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника адвоката Назаренка В.В., перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бакуліної А.В. перебуває виконавче провадження № 60926438 з примусового виконання виконавчого листа №536/863/19 від 12.12.2019 р., виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 192978,93 грн. (а.с. 162-163).

Залишок заборгованості станом на 20.05.2021 р. становить 212476,82 грн.

Постановою державного виконавця від 20.12.2019 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 165).

Копія вказаної постанови отримана ОСОБА_1 під підпис 24.12.2019 р., про що наявна відмітка на супровідному листі від 20.12.2019 р. № 38151 (А.С. 1645).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.05.2021, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с. 177-179) .

Згідно акту державного виконавця Бакуліної А.В. від 28.01.2020 р., під час виїзду в АДРЕСА_1 , вдома боржника не було. Зі слів вітчима, який не надав доступу до будинку для перевірки майнового стану та опису майна. Спілкуватися та телефонувати боржниці відмовився. Залишено повідомлення про проведення опису майна на 18.02.2020 р. та зроблено фотокопії (а.с. 180).

Крім цього, як убачається з копії акту державного виконавця Бакуліної А.В. від 18.03.2021 р., складеного у присутності понятих, під час виїзду в АДРЕСА_1 , боржника вдома не було, до будинку для проведення опису майна доступу надано не було (а.с. 166).

При постановленні ухвали про надання державному виконавцю дозволу на проникнення до житла боржника, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» саме виконавець визначає обсяг дій, які слід вчинити для виконання судового рішення. Надання виконавцю доступу до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ є обов`язком боржника.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Надання виконавцю доступу до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ є обов`язком боржника.

У статті 30 Конституції України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім цього, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади й органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території країни, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини 1 статті 2 Закону «Про виконавче провадження» встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому законі органів й осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та в передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів допускається, за наявності вмотивованого рішення суду, примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника, чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника, чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Між тим, звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Як регламентовано частиною першою статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника, чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Вказана норма встановлює особливі правила підсудності, а саме, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника розглядається не судом, який видав виконавчий документ, а судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи.

Саме такого висновку дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 545/3611/17-ц (провадження № 14-287цс18).

Матеріалами справи підтверджено, що боржник ОСОБА_1 достовірно знає про наявність виконавчого провадження № 60926438 з примусового виконання виконавчого листа №536/863/19 від 12.12.2019 р., виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 192978,93 грн., про що свідчить відмітка про отримання нею копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.12.2019 р. (а.с. 132-133).

Крім того, ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не з`являється, та, як вбачається з матеріалів справи та встановлено ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.05.2020 р., ОСОБА_1 має закордонний паспорт та виїхала за кордон (а.с. 148-149, 169), отже, ухиляється від проведення виконавчих дій та виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу державному виконавцю Кременчуцького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бакуліній А.В. на проникнення до житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , належного на праві спільної часткової власності боржнику ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для її скасування з наведених у скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а ухвала місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Владислава Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Кременчуцького районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.09.2021 р.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун