НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2021 рокуСправа № 322/1138/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., розглянувши в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив

короткий зміст позовних вимог, рух справи:

до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, у якому позивачка (в особі представника) просить:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця, з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила таке.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2010 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Від фактичних шлюбних відносин мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, яка страждає на аутизм, 3 стадію ожиріння та дисплазію (в позові помилково вказано «дісплозію») нижніх кінцівок.

На день подання позовної заяви дитина проживає разом з матір`ю.

Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились в жовтні 2012 року.

Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини.

Тягар утримання малолітньої дитини покладено на позивачку. Вирішити питання стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в наказовому провадженні не представилось можливим, у зв`язку із відсутністю реєстрації місця проживання відповідача в Україні.

Враховуючи те, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід, однак не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, посилаючись на норми ст.51 Конституції України ст.ст.150, 181, 182, 191 СК України, позивачка просила задовольнити її вимоги.

Ухвалою судді від 07.12.2020, було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.01.2021 було направлено судове доручення до компетентного суду Республіки Молдова або іншого компетентного органу Республіка Молдова для вручення відповідачу процесуальних документів, зупинено провадження у справі.

18.08.2021 на адресу суду надійшли документи складені в ході виконання доручення, ухвалою суду від 28.08.2021 поновлено провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, зі змісту якого випливає, що відповідач частково визнає позовні вимоги, погоджується на сплату аліментів в сумі 1500 грн. В обґрунтування своїх доводів посилається на положення ч.3 ст.184 СК України.

Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.

За змістом ст.13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання./

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що підтверджується випискою з акту про народження №166 частина 1 розділ А від 26.10.2011 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Неаполь Пендино республіка Італія.

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, законним представником дитини є ОСОБА_1 1988 р.н., що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 (призначено державну соціальну допомогу у сумі 1988,40 грн до 31.07.2029).

Відповідно до наявних у матеріалах справи медичних довідок дитина страждає на аутизм.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ч.1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Факт проживання дитини з матер`ю, утримання нею сина, факт окремого проживання батька, а також ненадання ним останнім часом матеріальної допомоги дитині, визнається відповідачем.

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, останньою не надано доказів того, що відповідач в змозі виплачувати аліменти саме у цій сумі. Також суд звертає увагу, що окрім інших обставин в обґрунтування позовної заяви позивачка вказує, про наявність у сина 3 стадії ожиріння та дисплазії нижніх кінцівок, однак наявність у дитини вказаних діагнозів документально не підтверджена.

Відповідач в свою чергу, будучи працездатною особою і частково визнаючи позов, так само не надав суду будь-яких доказів (наявність на утриманні інших осіб, скрутний матеріальний стан, хронічна хвороба тощо), які б свідчили про те, що вказана позивачкою сума для утримання дитини є непомірно високою для нього.

Посилання відповідача на положення ч.3 ст.184 СК України при розгляді справи в порядку позовного провадження, є необґрунтованим.

Враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Встановлюючи розмір аліментів у твердій сумі, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому (або хоча близько до цього) розмірі, тому доходить висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини з інвалідністю в сумі 3250,00 грн (середня сума між заявленою позивачкою і тією що згоден сплачувати відповідач) в цьому випадку відповідатиме принципам розумності, співмірності і справедливості.

Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні.

Позивачка, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилом частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок щодо застосування норми ч.6 ст.141 ЦПК України, відповідно до якого у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Відповідач у вказаній справі не звільнений від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог становить 546,52 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 3250 грн (три тисячі двісті п`ятдесят гривні) щомісячно, починаючи з 1 грудня 2020 року, до повноліття ОСОБА_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 546,52 грн (п`ятсот сорок шість гривень п`ятдесят дві копійки).

Реквізити учасників справи:

- позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя Р.О. Губанов