ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8813/21 Справа № 932/1932/21 Головуючий у першій інстанції: Лукінова К. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Слуцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста», Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03.03.2021 року о 14:51 годині відповідач ОСОБА_4 розмістив на власній сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в соціальній мережі Facebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 допис наступного змісту (цитата мовою оригіналу): «Біль душі! Два місяці тому придбав акумулятор FORSE на свою машину, сьогодні вранці Машина не завелася, здох акумулятор продавець міняти відмовився пославшись на єдиного представника FORSE в Україні ОСОБА_3 . Давайте прославимо цей гівняний бренд у соціальних мережах, щоб ніхто не наступив на ці граблі.». Допис супроводжено також фотографією акумуляторної батареї марки FORSE 70 моделі 6СТ-70А2. На думку позивача, інформація, розповсюджена відповідачем в мережі Інтернет серед невизначеного кола осіб шляхом публікації зазначеного допису є недостовірною та порушує особисті немайнові права позивача з огляду на те, що з 2005 року позивач розпочав діяльність з продажу на території України акумуляторних батарей під торговельною маркою FORSE, для чого укладав договори поставки. Згідно цих договорів йому поставлялась продукція, в тому числі акумулятори з позначенням торговельної марки FORSE, які він в подальшому розповсюджував через торговельні мережі та рекламував у відповідних виданнях. Вказані обставини також підтверджуються податковою декларацією ОСОБА_3 . Разом з тим, інша особа подала заявку на реєстрацію знака FORSE, в тому числі й на акумуляторні батареї. Таким чином позивач зазначає, що встановлення факту щодо виникнення у нього права попереднього користувача стосовно торговельної марки FORSE є необхідною передумовою для висновку про те, що розповсюджена відповідачем в мережі Інтернет недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача та необхідне для належного захисту його честі, гідності та ділової репутації. Поширена відповідачем в мережі Інтернет інформація безумовно стосується особисто позивача, оскільки у ній прямо зазначено його прізвище та ініціали, а також пов`язано його особу торговельною маркою FORSE, розвитком якої на території України позивач особисто займався в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей. Поширена відповідачем інформація є недостовірною з огляду на наступне: не зважаючи на право попереднього користувача торговельної марки FORSE, яке виникло у позивача з 2005 року право на знак для товарів FORSE належить ОСОБА_1 , через що твердження про те, що позивач начебто є єдиним представником FORSE в Україні не відповідає дійсності. Крім цього, позивач позбавлений як права, так і будь-якої практичної можливості давати продавцям акумуляторних батарей вказівки щодо заборони їх гарантійної заміни в разі виходу з ладу протягом гарантійного строку експлуатації. Таким чином, ані виробник, ані дистриб`ютор даного конкретного придбаного відповідачем виробу не мають жодного відношення до позивача ОСОБА_3 , а отже розповсюджена інформація щодо його вини у проблемах, які виникли у відповідача, у зв`язку з експлуатацією та виходом з ладу акумуляторної батареї, а також подальшим її обміном, є недостовірною. Разом з тим, поширена відповідачем недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача та впливає на його ділову репутацію як особи, яка з 2005 року добросовісно використовує торговельну марку FORSE в інтересах своєї діяльності та має щодо неї право попереднього користувача в розумінні ст. 500 ЦК України, оскільки викликає у існуючих та потенційних контрагентів позивача хибне враження, начебто позивач веде недобросовісну діяльність зі збуту акумуляторних батарей неналежної якості, протиправно забороняє їх гарантійну заміну тощо. Таким чином, розповсюджена інформація є негативною, оскільки створює негативне враження про позивача як про людину, яка своїми вчинками порушує приписи закону. Розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації щодо особистих ділових якостей позивача була завдана моральна шкода останньому, розмір якої позивач оцінює в 1000,00 грн. Тому ОСОБА_3 просив суд встановити факт виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 починаючи з 2005 року розвивав та рекламував в Україні торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України; визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14:51 годині в мережі Інтернет шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою https://www.facebook.com/kostikow, а саме фразу «продавець міняти відмовився пославшись на єдиного представника FORSE в Україні ОСОБА_3 »; зобов`язати ОСОБА_4 спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою https://www.facebook.com/kostikow повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту; стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року задоволено частково. Встановлено факт виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 , починаючи з 2005 року, розвивав та рекламував в Україні торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14:51 годині в мережі Інтернет шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою https://www.facebook.com/kostikow, а саме фразу «продавец менять отказался сославшись на единственного представителя FORSE в Украине Линчевского И.В.». Зобов`язано ОСОБА_4 спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет тексту резолютивної частини рішення суду у даній справі дослівно, без редагування та скорочення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 500,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок розповсюдження недостовірної інформації. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3178,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 14-18 т.2).

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ТОВ «Торговий дім «Іста», ПрАТ «Іста-Центр», ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика», яких не було залучено до участі у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення в частині встановлення факту виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 , починаючи з 2005 року, розвивав та рекламував в Україні торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг, скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом, що позивачем представлено копію скрін-шоту допису автора ОСОБА_5 без зазначення інтернет домену сайту (доменного ім`я) наступного змісту: «Біль душі! Два місяці тому придбав акумулятор FORSE на свою машину, сьогодні вранці Машина не завелася, здох акумулятор продавець міняти відмовився пославшись на єдиного представника FORSE в Україні ОСОБА_3 . Давайте прославимо цей гівняний бренд у соціальних мережах, щоб ніхто не наступив на ці граблі.» (а.с. 8, 132 т.1).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі. Така класифікація відповідає римській максимі ex facto ius oritur (право виникає з факту).

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Схожі за змістом висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у не права, за захистом якого вона звернулась до суду.

Таким чином, в порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження.

Позивач у позовній заяві зазначає, що потреба у встановленні факту виникнення права попереднього користувача торговельної марки «FORSE» є необхідною передумовою для висновку про те, що розповсюджена відповідачем в мережі Інтернет недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, а також зумовлена необхідністю належного захисту його честі, гідності та ділової репутації.

Суду апеляційної інстанції надано копію роздруківки з Бібліографічних даних свідоцтва на знак товарів і послуг, згідно якої ОСОБА_1 є власником знака для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.10.2007 року (а.с. 141 т.2).

Також апелянтами представлено копії договорів укладених між ОСОБА_1 , як ліцензіатом, та окремо з ТОВ «Торговий дім «Іста» 01.04.2010 року (а.с. 67-71 т.2), окремо з ПрАТ «Іста-Центр» 19.11.2014 року (а.с. 105-108 т.2), окремо з ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» 19.11.2014 року (а.с. 142-145 т.2), як ліцензіарами, про надання на строк дії договорів на безоплатній основі невиключної ліцензії на користування знаками для товарів і послуг.

Згідно копії рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 26 грудня 2016 року визнано знак « ІНФОРМАЦІЯ_3 » добре відомим в Україні відносно ОСОБА_1 , ТОВ «Торговий дім «Іста», ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика», ПрАТ «Іста-Центр» щодо товару 09 класу МКТП: «акумуляторні батареї» та послуги 30 класу МКТП: «продаж акумуляторів електричних» станом на 01.01.2010 (а.с. 30-37 т.2).

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

З огляду на зазначене, встановлення факту виникнення у позивача права попереднього користувача торговельної марки «FORSE» не має правового значення для досягнення декларованої позивачем мети встановлення юридичного факту, оскільки від встановлення цього факту не залежить виникнення права позивача на захист його честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з розміщенням в мережі інтернет певної інформації щодо нього. Таке право на захист честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_3 є самостійним та підлягає захисту, за наявності таких підстав, незалежно від встановлення зазначеного вище факту.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №757/47855/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ПАТ «ВЕСТА-ДНІПРО» до ОСОБА_1 , треті особи: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Департамент інтелектуальної власності), Державна служба інтелектуальної власності, ТОВ «Торговий дім «ІСТА», ПрАТ «ІСТА-ЦЕНТР», ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг (а.с. 39-40, 41-42 т.2).

Отже, колегія також дійшла висновку, що рішенням місцевого суду в оскаржуваній частині про встановлення факту вирішено питання про права та інтереси апелянтів ОСОБА_1 , ТОВ «Торговий дім «Іста», ПрАТ «Іста-Центр», ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика», яких не було залучено до участі у справі судом першої інстанції.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційних скарг, оскаржене лише в частині частині встановлення факту виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 , починаючи з 2005 року, розвивав та рекламував в Україні торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України.

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати і стягнення моральної шкоди не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційні скарги задоволено, а в задоволенні оскаржуваної частини позовних вимог відмовлено, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ТОВ «Торговий дім «Іста», ПрАТ «Іста-Центр», ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого апелянтами судового збору при поданні їхніх апеляційних скарг в сумі (908,00 грн. х 150%) 1362,00 грн., кожному (а.с. 55, 93, 130, 168 т.2).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру про встановлення факту та про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати, а також одну вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди. Тобто позивач при поданні позовної заяви зобов`язаний був сплатити 4086,00 грн. (908,00 грн. + 908,00 грн. + 2270,00 грн.) у відповідності до вимог п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Враховуючи сплату позивачем судового збору при поданні позовної заяви лише в сумі 3178,00 грн. (а.с. 124 т.1), недоплачена сума судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста», Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року в частині встановлення факту виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 починаючи з 2005 року розвивав та рекламував в Україні торговельну марку «FORSE», відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 встановлення факту виникнення права попереднього користувача, який полягає у тому, що ОСОБА_3 починаючи з 2005 року розвивав та рекламував в Україні торговельну марку «FORSE», відкрито та добросовісно використовував її в інтересах своєї діяльності зі збуту та розповсюдження акумуляторних батарей на території України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста» (ідентифікаційний код юридичної особи 25411862) судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» (ідентифікаційний код юридичної особи 23073489) судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» (ідентифікаційний код юридичної особи 04793055) судові витрати в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова