НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 грудня 2021 рокуСправа № 322/811/21
Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Губанова Р.О.,
секретар судового засідання Блажко О.П.,
за участю прокурора Онипка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,
короткий зміст позовних вимог, рух справи:
8 вересня 2021 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому в.о. керівника прокуратури просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді.
В обґрунтування позовних вимог в.о. керівника прокуратури вказує, що ОСОБА_1 , згідно з договором дарування №1041 від 24.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.О., перебуває нежитлова будівля, котельня, загальна площа якої становить 128,0 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Вказана земельна ділянка загальною площею 0,1066 га використовується для обслуговування нежитлової будівлі, котельні без правовстановлюючих документів, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався, як наслідок земельна ділянка використовується безоплатно.
В даному випадку державний інтерес переважає над приватним інтересом, оскільки ОСОБА_1 фактично використовується вказана земельна ділянка без правовстановлюючих документів, що призводить до ненадходження відповідних платежів до бюджету.
Під час досудового врегулювання спору Новомиколаївською селищною радою ОСОБА_1 не повідомляв про необхідність оформлення ним відповідно до законодавства права користування на умовах оренди вказаною земельною ділянкою.
Все вказане свідчить про усвідомлення посадовими особами Новомиколаївської селищної ради порушень ними вимог земельного законодавства та невжиття заходів цивільно-правового характеру тривалий час.
У зв`язку з чим, із захистом інтересів держави в судовому порядку звернувся в.о. керівника прокуратури.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.131-1 Конституції України, ст.1212 ЦК України, ст.ст.93, 116, 125, 126, 152, 206 ЗУ України, ст.ст.13, 26, 33, 63 ,69 Закону України «Про місцеве самоврядування», стст.1, 16 Закону України «Про оренду землі» і ст.23 Закону України «Про прокуратуру» в.о. керівника прокуратури просив задовольнити позов.
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
З огляду на відсутність в суді поштових марок і можливості направлення відповідачу процесуальних документів разом із позовною заявою і доданими до неї документами судове засідання неодноразово відкладалося.
Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.09.2021 вважається отриманою відповідачем, відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України.
Відзив відповідачем не подано.
В судовому засіданні прокурор Новомиколаївського відділу Запорізької окружної прокуратури Онипко О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області в і відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідовлені належним чином у встановленому законом порядку.
Враховуючи обставини, щодо направлення документів відповідачу, з метою дотримання розумних строків для розгляду цієї справи, прокурор вважав доцільним розглянути її в заочному порядку.
Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 , згідно договору дарування №1041 від 24.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.О., перебуває нежитлова будівля, котельня, загальна площа якої становить 128,0 квм., яка розташована по АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 23.06.2021 № 2627, земельна ділянка загальною площею 0,1066 га використовується для обслуговування нежитлової будівлі, котельні без правовстановлюючих документів, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався, як наслідок земельна ділянка використовується безоплатно.
Відповідно до положень ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).
Як вбачається з положень ст.120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Частина 1 ст.93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Водночас за змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Отже, перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Набуттю права користування передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем ОСОБА_1 права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди землі з Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області, та державної реєстрації такого права.
Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Таким чином, з часу виникнення права власності на нерухоме майно, у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Цього обов`язку відповідач не виконав, а отже без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі.
Отже, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 №917/1739/17, від 23.05.2018 №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 №922/3412/17, від 14.01.2019 №912/1188/17, від 21.01.2019 №902/794/17, від 29.01.2019 №922/536/18.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
За змістом пункту 4 частини 3 статті 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини 3 статті 1212 ЦК вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідач ОСОБА_1 , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Новомиколаївській селищній раді Запорізького району Запорізької області на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Ст.14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Відповідно до вимог ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п.288.5.1 ст.288 Податкового Кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).
Відповідно до ч.2 ст.20 та ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Отже, орендна плата за користування земельною ділянкою повинна визначатися з урахуванням розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Згідно з п.3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VІ, який набрав чинності з 01.01.2013, визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Отже, регулювання правовідносин щодо земельних ділянок, розташованих на території смт Новомиколаївка віднесено до компетенції Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області.
Положенням ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розмір безпідставно збережених коштів відповідача у період із 01.03.2019 по 01.08.2021 розраховано Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Ставки орендної плати у період з 22.06.2018 по 22.06.2021 за землю на території смт Новомиколаївка встановленні рішеннями Новомиколаївської селищної ради у 2019 році - 0,030%, рішення селищної ради від 15.11.2018 №11, у 2020 році - 0,030% рішення селищної ради від 11.07.2019 №02; у 2021 році - 0,030%, рішення селищної ради від 07.11.2019 №10 .
Вихідні дані у розрахунку перевірені судом і містять достовірні дані про кадастровий номер земельної ділянки, місце її розташування, категорію та цільове призначення земельної ділянки, площу, нормативну грошову оцінку тощо.
За правилами ст.141 ЦПК України, сплачені судові витрати на сплату судового збору в сумі 3405 гривень 00 копійок (за подачу позовної заяви - 2270,00 грн, за подачу заяви про забезпечення позову 0 1135 грн) підлягають стягненню з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури.
Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
позов в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , задовольнити.
Реквізити учасників справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складене 28 грудня 2021 року.

Суддя Р.О. Губанов