Номер справи 220/1904/21
Номер провадження № 2/220/544/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Провадження у справі відкрито 03.11.2021 р. у порядку загального позовного провадження, витребувано докази по справі. 29.11.2021 р. ухвалу суду виконано. 03.12.2021 р. справу призначено до судового розгляду. Залучено третю особу ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог позовної заяви

Позовні вимоги позивачі обґрунтовували наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 17.11.2004 року. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповітів не складав. Спадкова справа після померлого ОСОБА_4 заведена на підставі заяв дружини та сина померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 державним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу. 03.08.2021 представник позивачів звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 однак, нотаріусом було відмовлено, оскільки відповідно довідки № 233 від 10.06.2021 року виданої Комунальним підприємством «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації», що згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки Комарської сільської ради від 02.11.2021 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно погосподарських книг обліковувалося за померлим ОСОБА_4 . Тобто, вважає, що спадкодавець є власником майна, але вказане майно за ним зареєстровано не було, оскільки спадковий житловий будинок був збудований у 1980 році, що підтверджується технічним паспортом від 29.09.2021 року, виготовленим КП «Великоновосілківське БТІ», а відповідно не підлягав введенню в експлуатацію. Просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція відповідача

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Процедура розгляду

Сторони, їх представники у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача, діючи від імені позивачів, у письмовій заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримає, представник відповідача надав письмову заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 125).

Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, їх представників, зважаючи на подані ними заяви та на їх обізнаність з датою, часом та місцем розгляду справи.

Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, оглянувши належним чином завірену копію спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 44-123), судом фактично встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 49), який за життя був чоловіком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 50) та батьком позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , мав наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 72).

Таким чином, позивачі є спадкоємцями майна ОСОБА_5 , першої черги за законом, відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємці судом не встановлені.

Після його смерті залишилось спадкове майно, на частину якого позивачам видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 65,66,111,114,116,118), натомість у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , позивачам постановою Державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. від 03.08.2021 р. було відмовлено, оскільки право власності за спадкодавцем не зареєстровано.

Так, згідно технічного паспорту вказаного будинку, його побудовано у 1980 р., а прибудинкові будівлі (прибудову а-1, літню кухню Б-1, прибудову б-1, сарай В-1, гараж Г-1, сарай Д-1, сарай Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, сарай И-1, погріб К-1, убиральню Л-1, душ М-1) побудовано у період з 1980 р. по 1983 р.р. (а.с. 22).

Згідно інформаційної довідки БТІ від 10.06.2021 р., об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 75).

Як вбачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 268716119 від 03.08.2021 р., за ОСОБА_4 право власності щодо нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 106).

Відповідно до тексту рішення Комарської сільської ради № 90 від 07.09.2021 р., на підставі по господарського обліку житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій він розташований, значаться за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а.с. 32).

Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно, яке об`єктом позову, відсутність його реєстрації унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України)

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У справі, установлено, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року№ 1/5, та іншими нормативними актами.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Вирішуючи спір, суд керуючись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку, та виходячи зі змісту наведених нормативних актів, дійшов висновку про підставність позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування на спадкове майно - будинок, який був збудований спадкодавцем до 05 серпня 1992 року.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачами надано належні, достатні та допустимі докази стосовно позовних вимог. Ними підтверджено факт наявності спадкових прав на спадкове майно та неможливість їх оформлення у встановленому законом порядку, їх вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав відповідача, який заперечень за позовом не надав, спадкоємці реалізували своє право на отримання відповідних правовстановлюючих документів на успадковане нерухоме майно в позасудовому порядку, але це зробити фактично не мають можливості. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Щодо судового збору

Позивачі не заявляють у позові вимог про стягнення з відповідача судового збору тому судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 60, 79-81, 174, 235, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (прибудову а-1, літню кухню Б-1, прибудову б-1, сарай В-1, гараж Г-1, сарай Д-1, сарай Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, сарай И-1, погріб К-1, убиральню Л-1, душ М-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 23 від 17.11.2004 р.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (прибудову а-1, літню кухню Б-1, прибудову б-1, сарай В-1, гараж Г-1, сарай Д-1, сарай Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, сарай И-1, погріб К-1, убиральню Л-1, душ М-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 23 від 17.11.2004 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Дурач