"28" вересня 2021 р. Справа № 150/435/21
Провадження № 2/150/141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2006 року між сторонами було підписано заяву № б/н, чим відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви, відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Однак, у зв`язку із порушенням відповідачем взятого на себе зобов`язання за кредитним договором, у останнього утворилася заборгованість перед банком, що станом на 15 серпня 2021 року становить 11 818,28 грн.

А тому, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач подала до суду заяву, відповідно до якої визнала позовні вимоги та не заперечила проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Судом встановлено, що 30 січня 2006 року між сторонами було підписано заяву № б/н, чим відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви, відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами .

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 15 серпня 2021 року у неї виникла заборгованість перед банком, що становить 11 818,28 грн - заборгованість за тілом кредиту.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду копію договору, розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку.

Зі змісту вищезазначених документів вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16.

Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості за тілом кредиту, який становить 11 818,28 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відтак, в ході судового розгляду доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за невиконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів, що становить 11 818,28 грн., який складається з заборгованості за тілом кредиту. А тому, зазначені кошти підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішення у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що при матеріалах судової справи міститься заява відповідача, подана нею до початку розгляду справи по суті, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. При цьому, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при зверненні до суду з даним позовом про стягнення заборгованості, що становить суму 1 135,00 грн.

Керуючись ст.10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 0538 21 грудня 2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р № НОМЕР_3 ) заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 30.01.2006 в розмірі 11 818 (одинадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 0538 21 грудня 2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р № НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Повернути АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про стягнення заборгованості, що становить суму 1 135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН