Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-з/733/15/21
Єдиний унікальний №733/1070/21
У Х В А Л А

іменем України

24 вересня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до Фермерського господароства «МЛИНАГРО» та ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договорів оренди земельних ділянок та визнання права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ФГ «МЛИНАГРО» та ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договорів оренди земельних ділянок та визнання права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур.

Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони проводити сільськогосподарські роботи, які тягнуть за собою знищення або збирання врожаю на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0293 ФГ «МЛИНАГРО» та іншим третім особам, з метою збереження врожаю на вказаній земельній ділянці та надання можливості ТОВ АПК «Магнат» його зібрати під відповідальне зберігання до розгляду даної позовної заяви по суті.

Свою заяву позивач мотивує тим, що за ОСОБА_1 17 березня 2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0293 загальною площею 2,1903 га, яка розташована на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області. До моменту реєстрації права власності дана земельна ділянка обліковувалась як не витребуваний пай і відповідно до договору оренди землі від 16 квітня 2020 року між Ічнянською міською радою Чернігівської області та ТОВ АПК «Магнат», перебувала в користуванні останнього. Восени 2020 року ТОВ АПК «Магнат» провело обробіток землі, внесло мінеральні добрива та в березні 2021 року посів сільськогосподарських культур. На даний час межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом встановлення межових знаків ні ФГ «МЛИНАГРО», ні ОСОБА_1 не встановлені, що призвело до обробітку ТОВ АПК «Магнат», які є складовою частиною масиву поля №408, істотним землекористувачем якого ж позивач. Як наслідок позивач поніс витрати на дискування, посів, внесення органічних, мінеральних добрив та засобів захисту рослин, полив та інше. Оскільки, позивач є належним землекористувачем масиву поля №408, а також спірних земельних ділянок до моменту виділення в натурі на місцевості та встановлення межових знаків, та у відповідності до вимог п.б ч.1 ст.95 Земельного кодексу України має право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, що знаходиться в масиві поля №408, в тому числі на спірній земельній ділянці, проте, на момент подання позовної заяви існують ризики захоплення вирощеного позивачем врожаю з боку ФГ «МЛИНАГРО» або інших осіб, яких може господарство залучити для збору врожаю, тому позивачем у відповідності до положень ст.150 ЦПК України і подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову.

Частиною 1ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обгрунтування забезпечення позову.

Обгрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі забороною вчиняти певні дії.

При цьому у відповідності до ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процессу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи предметом цивільного позову є визнання за позивачем переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0293, загальною площею 2,1903 га, яка розташована на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, з 17 березня 2021 року перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 та з 29 березня 2021 року перебуває в оренді ФГ «МЛИНАГРО» згідно договору оренди від 25 березня 2021 року, зі строком дії до 25 березня 2031 року, переведення прав та обов`язків орендаря за даним договором на позивача та визнання права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур.

Проте, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо правових підстав володіння та користування ТОВ АПК «Магнат» спірною земельною ділянкою, що належать ОСОБА_1 , доказів її оброблення, проведення будь-яких сільськогосподарських робіт, внесення добрив та інше, їх вартості.

Крім того, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що забезпечення позову шляхом заборони ФГ «МЛИНАГРО» та іншим третім особам, проводити сільськогосподарські роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0293, до моменту прийняття остаточного рішення у даній справі, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі за умови задоволення позову.

Вказаний спосіб забезпечення позову фактично призведе до припинення використання земельної ділянки згідно умов договору оренди від 25 березня 2021 року, що є втручанням у право на мирне володіння майном, непорушність якого гарантовано ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також суперечить принципу свободи договору.

Крім того, суд враховує, що позивач просить застосувати заборону на проведення сільськогосподарських робіт іншим третім особам, тобто невизначеному колу осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/96, п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62 від 10 травня 2007року).

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява ТОВ АК «Магнат» про забезпечення позову шляхом заборони проводити сільськогосподарські роботи, які тягнуть за собою знищення або збирання врожаю на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0293 ФГ «МЛИНАГРО» та іншим третім особам, з метою збереження врожаю на вказаній земельній ділянці та надання можливості ТОВ АПК «Магнат» його зібрати під відповідальне зберігання до розгляду даної позовної заяви по суті, є неправомірною, оскільки заборона не тільки позбавить ФГ «МЛИНАГРО» на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договорів, але й перешкодить здійсненню відповідачем підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою власник земельної ділянки уклав договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована (ст.204 ЦК України).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154,260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до Фермерського господароства «МЛИНАГРО» та ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договорів оренди земельних ділянок та визнання права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Фетісова