ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6129/21
провадження № 2/753/5627/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

предстанвика позивача ОСОБА_1 ,

предстанвика відповідача Лимич Л.Г. ,

розглянувши в порядку загальногопозовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київська міська рада, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про визнання відмов в приватизації квартири протиправними та зобов`язання органу приватизації прийняти рішення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просить визнати відмову в приватизації протиправною та зобов`язати відділ з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації прийняти рішення про приватизацію 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона є наймачем 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а також проживає та зареєстрована в даній квартирі.

Вказує, що 45/100 частин квартири приватизовано за ОСОБА_5

06.11.2020 р., та 23.12.2020 р. позивач, керуючись своїм правом на приватизацію житла, звернулась до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію 55/100 частин вказаної квартири. За результатом розгляду заяви і доданого до неї пакету документів, відповідач листом від 14.01.2021 року відмовив позивачу у приватизації квартири, у зв`язку з відсутністю ордеру на вказане житлове приміщення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

30.06.2021 р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем було правомірно відмовлено ОСОБА_3 у приватизації на її користь 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , оскільки нею не подано копії ордера на 55/100 частин квартири.

Ухвалою суду від 29.09.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Представник третьої особи Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки не відомі.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника Керуючої компанії.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, основним квартиронаймачем особового рахунку квартири АДРЕСА_1 являлась ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. (а.с.21,23)

Відповідно до листа Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 29.07.2019 р. № 101-6842/02, 45/100 частин квартири приватизовано за ОСОБА_5 (а.с.29)

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2020 р. визнано ОСОБА_3 наймачем 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_3 (а.с.42) .

06.11.2020 року ОСОБА_3 подано до відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації заяву про оформлення передачі в приватну власність ОСОБА_3 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; надано документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. (а.с.53,54)

Відділ з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації листом від 17.12.2020 року відмовив позивачу у приватизації 55/100 частин квартири, у зв`язку з відсутністю копії ордера на вказане житлове приміщення. (а.с.55-56)

23.12.2020 р. ОСОБА_3 повторно подано до відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації заяву про оформлення передачі в приватну власність ОСОБА_3 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; надано документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. (а.с.57,58)

Відповідач листом від 14.01.2021 року повторно відмовив позивачу у приватизації 55/100 частин квартири, у зв`язку з відсутністю копії ордера на вказане житлове приміщення. (а.с.60-61)

Згідно з листом Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 18.04.2019 року № 02/4304 ордер на квартиру АДРЕСА_1 , або його копія, в Концерні відсутній. (а.с.30-31)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року ( із змінами та доповненнями ) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, житлові приміщення у гуртожитках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом:

- безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;

- продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

У частині десятій статті 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500-VI), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону № 2482-XII).

Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

У відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

Як видно із матеріалів справи, позивач зареєстрована в даній квартирі з 30.11.1999 р., вселилася на законних підставах і постійно проживає у квартирі.

Відповідно до ст. 72 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка діяла на час вселення позивача до квартири, при вселенні в надане жиле приміщення, громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а зі її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності.

Видача дублікату ордеру чинним законодавством не передбачена.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії дійшла наступного висновку: «Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив правильний висновок, що позивач виконав вимогу пункту 18 Положення щодо надання ордера про надання жилої площі, надалі спірну квартиру включено до житлового фонду постійного проживання рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2014 року № 809. При цьому необхідно врахувати, що зі зміною власника житлового фонду і категорії житла його статус як службового втрачено. Разом з тим чинний ЖК УРСР не вимагає від наймача отримання іншого ордера з урахуванням природи останнього як підстави для вселення в житлове приміщення, оскільки наймач уже вселився у житлове приміщення на законній підставі і правомірно ним користується.»

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року N 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

Отже, враховуючи те, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, цей орган приватизації у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача.

Крім того, за змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення. (постанова Верховного Суду від 12 березня 2020 року № 483/731/19)

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною відмову відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в приватизації 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що позивачем правомірно реалізовано її право на приватизацію займаної нею 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , з огляду на наступне.

Так, позивач ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України вселилась у спірну квартиру у 1999 році на підставі ордеру як член сім`ї відповідального наймача квартири ОСОБА_6 , після смерті якої позивача було позивача було визнано наймачем 55/100 частин квартири. Докази оспорення та визнання недійсним ордеру в матеріалах справи відсутні. Позивач зареєстрована за адресою спірної квартири та постійно проживає в ній по день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову в приватизації від 17.12.2020, 14.01.2021. Докази наявності у позивача на праві власності та/або на праві користування іншого житла в матеріалах справи відсутні. Позивачем на виконання вимог пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 було надано відповідачу весь визначений перелік документів, який досліджено судом, що не спростовано оскаржуваним рішенням про відмову.

При цьому суд визнає необґрунтованою відмову відповідача у приватизації на позивача ОСОБА_3 55/100 частин спірної квартири з підстав ненадання нею засвідченої належним чином копії ордеру, - оскільки відповідальним квартиронаймачем на виконання ст. 72 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка діяла на час вселення позивача до квартири, при вселенні в надане жиле приміщення оригінал ордеру було передано у житлово-експлуатаційну організацію, та у зв`язку із зміною балансоутримувачів будинку, ордер з часом було втрачено, тобто ордер втрачено не з вини позивача, тому відмова відповідача у приватизації позивачем квартири з підстав відсутності ордеру, який втрачено балансоутримувачем будинку, - є такою, що порушує законодавчо встановлене право позивача на приватизацію квартири, яке підлягає захисту у даному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київська міська рада, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про визнання відмов в приватизації квартири протиправними та зобов`язання органу приватизації прийняти рішення, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київська міська рада, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про визнання відмов в приватизації квартири протиправними та зобов`язання органу приватизації прийняти рішення - задовольнити.

Визнати протиправною відмову відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в приватизації ОСОБА_4 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати відділ з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації прийняти рішення про приватизацію 55/100 частин квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА