ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4401/21 Справа № 199/7128/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця",

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі задоволено.

Визнано незаконним та скасувано наказ №191/ОС від 18.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Дніпровського міжрегіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника допущено до негайного виконання.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі АТ "Українська залізниця" просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року у справі №199/7128/20 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу АТ Українська залізниця на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року просить апеляційну скаргу АТ Українська залізниця на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року - відхилити, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом №1191/ОС від 10.06.2016 року про прийняття на роботу позивача з 14.06.2016 р. було прийнято на роботу в ПAT «Укрзалізниця» на посаду начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця»; тип договору безстроковий (а.с. 10).

28 лютого 2020 року позивача переведено на посаду начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах безстрокового трудового договору (а.с. 9, 69).

Відповідно до витягу з протоколу №А-10/16-20 Ком.т позачергового засідання Наглядової ради акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.05.2020 р. прийнято рішення ліквідувати Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», створити Апарат директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» (а.с. 85).

Відповідно до витягу зі змін до штатного розпису (а.с. 86) змінами №92 до штатного розпису апарату управління акціонерного товариства «Українська залізниця» (від 30.06.2020 р.) вилучається зі штатного розпису з 01.10.2020 р.

Звільненню позивача перебувало отримання ним двох повідомлень відповідача від 15.07.2020 р.; №430 та №431 (а.с. 12, 15).

Відповідно до повідомлення від 15.07.2020 р. №430 (а.с. 15) позивача повідомлено про те, що відповідно до рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020 р., рішення Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» та змін до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця» від 30.06.2020 р. №91 Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада, яку обіймає позивач, підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з отриманням вимог чинного законодавства України.

Згідно із вказаним повідомленням від 15.07.2020 р. №430 позивачу запропоновано іншу роботу, а саме переведення на посаду: юрисконсульт 2 категорії відділу договірної роботи Юридичної служби регіональної філії «Придніпровська залізниця» - 7 140 грн. та доведено до відома, що у разі відмови від запропонованих посад можливе розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з повідомленням №431 від 15.07.2020 р. про зміну істотних умов праці (а.с. 12) позивач повідомлений про зміну істотних умов праці, а саме:

іншого посадового (місячного) окладу в межах, визначених Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» - 5 470,00 грн.;

режиму неповного робочого часу, що здійснюватиметься у режимі неповного робочого дня протягом чотирьох годин з 08.00 год. до 12.00 год. з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу;

Згідно з вказаним повідомленням інформацію про згоду продовжувати роботу у нових умовах позивач був повинен надати шляхом проставлення відповідної відмітки у цьому примірнику повідомлення.

Вказане вище повідомлення №431 від 15.07.2020 р. містить роз`яснення, що у разі відмови (ненадання згоди) від продовження роботи в нових умовах, трудовий договір буде припинено за п. 6 статті 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку на підставі статті 44 КЗпП України.

22 липня 2020 року позивач направив лист на адресу відповідача з такими проханнями (а.с. 13):

- ознайомити його з витягом з протоколу засідання наглядової ради AT «Укрзалізниця» від 25.05.2020 №А-10/16-20 Ком.т.;

- ознайомити його з текстом наказу від 03.07.2020 № 1184/ос «Про запровадження режиму неповного робочого тижня»;

- повідомити яким чином зазначене Повідомлення про зміну істотних умов праці (посади начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця») посади узгоджується з Повідомленням про ліквідацію посади начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця». Тобто зазначена посада ліквідовується або ній (посаді) змінюються істотні умови праці.

22 липня 2020 року позивач направив лист на адресу відповідача з такими проханнями (а.с. 16):

- ознайомити його з витягом з протоколу №45/43 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020 р.;

- ознайомити його з витягом з протоколу рішення Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» №А-10/16-20 Ком.;

- у відповідності до вимог ст. 43 КЗпП України узгодити скорочення посади, яку він обіймає з первинно профспілковою організацією регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Всеукраїнської профспілки працівників наземного, водного та авіаційного транспорту, членом якої він перебуває.

Листом від 16.09.2020 р. (а.с. 14) позивач повідомлений про те, що ознайомитися з витягом з протоколу рішення наглядової ради АТ «Укрзалізниця» №А-10/16-20 Ком.т. та з текстом наказу від 03.07.2020 р. №1184/ОС «Про запровадження режиму неповного робочого тижня» він має змогу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Наказом від 18.09.2020 р. позивача звільнено з 23.09.2020 р. у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 11); з наказом позивач ознайомлений 23.09.2020 р., що підтверджується підписом позивача у наказі.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст. 49 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Що стосується письмового повідомлення позивача від 15.07.2020 р. №430, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (абз. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Зі змісту зазначеної вище правової норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

При цьому вживані в цій нормі поняття: "ліквідація", "реорганізація", "перепрофілювання", "банкрутство", "скорочення чисельності або штату працівників" - стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі письмового доказу - витягу з протоколу №А-10/16-20 Ком.т позачергового засідання Наглядової ради акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.05.2020 р. (а.с. 85) прийнято рішення ліквідувати Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», створити Апарат директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця».

Таким чином, ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем прийнято рішення про ліквідацію структурного підрозділу юридичної особи, то повідомлення позивача 15.07.2020 р. №430 про можливе розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України не є таким, що відповідає вимогам ст. 49 КЗпП України.

Що стосується звільнення позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, про яке позивачу було направлено письмове повідомлення від 15.07.2020 р. №431 (а.с. 12) та виданий 18.09.2020 р. наказ (а.с. 11), то за вказаною правовою нормою підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КзпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва та праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, оскільки передбачає продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору розмір оплати праці, тривалість робочого часу, режим роботи тощо.

Водночас, зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.

Отже, 30.06.2020 р. були внесені зміни до штатного розпису апарату управління АТ «Українська залізниця» та виключені зі штатного розпису структурний підрозділ Департамент економічної та інформаційної безпеки та Дніпровське регіональне управління та посада начальника управління (а.с. 86).

Зокрема, з метою з`ясування підстав можливого звільнення, про яке позивач отримав від відповідача два письмових повідомлення від 15.07.2020 р. з викладенням різних, а саме таких, що виключають одночасне застосування, підстав звільнення за КЗпП України, які виключають спільне застосування, позивач звернувся 22.07.2020 р. із двома письмовими зверненнями до відповідача, які не були розглянуті відповідачем з дотриманням порядку, визначеного Закон України «Про звернення громадян», зокрема, щодо обов`язку дотримання строку розгляду звернень.

При цьому, не надано доказів отримання відповідачем відмови позивача від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмови від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії»).

Згідно з п. 10 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Обґрунтованою обставиною є те, що на підставі ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Профспілки мають право вносити пропозиції роботодавцям про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників, які є обов`язковими для розгляду.

На підставі п. 10 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» виборний орган профспілкової організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою.

Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття.

Отже подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівниками завчасно, як це передбачено законодавством, колективним договором - не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надано не було.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідачем було порушено норми трудового законодавства при звільненні позивача, тобто трудові права позивача.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова