Справа № 366/1588/21
Провадження № 2/366/541/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., за участю: секретаря судового засідання Євтушенко В.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Матвійчука Володимира Валерійовича, представник відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іванківського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування догани,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач) звернувся з позовом до Державного підприємства «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (далі за текстом ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» або відповідач), в якому просить: скасувати наказ ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 47к «Про звільнення» щодо звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого Шпилівського агролісництва; поновити ОСОБА_1 на посаді лісничого Шпилівського агролісництва ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» з дня звільнення (з 24.05.2021); скасувати пункти 2 і 3 наказу ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного стягнення» щодо оголошення догани лісничому Шпилівського агролісництва ОСОБА_1 та звільнення лісничого Шпилівського агролісництва ОСОБА_1 ; стягнути з ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу прочинаючи з 01.04.2021 та по день фактичного поновлення на посаді лісничого Шпилівського агролісництва; судові витрати покласти на відповідача ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС».

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що з травня 2014 р. працював на посаді лісничого ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» звідки, згідно з відміткою в трудовій книжці, був звільнений наказом від 24.05.2021 № 47-к за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором (пункт 3 статті 40 КЗпП).

Окрім того, починаючи з 01.04.2021 позивач ОСОБА_1 був відсторонений від виконання службових обов`язків без збереження заробітної плати - на час проведення службового розслідування, яке він вважає фіктивним, та за результатами якого він і був звільнений.

Своє звільнення ОСОБА_1 вважає протиправним, посилаючись на порушення ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» статті 61 Конституції України, що полягало в тому, що роботодавець (тобто назване ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС») двічі протягом одного дня притягнув позивача ОСОБА_1 до юридичної відповідальності одного виду - дисциплінарної (одного разу у формі догани, а другого - у формі звільнення) - за одне й те саме порушення. Своє звільнення вважає помстою керівництва відповідача за колективне звернення працівників відповідача щодо затримки виплати заробітної плати. Також вказує на відсутність згоди профспілкового органу на його звільнення.

Накладену догану ОСОБА_1 також вважає протиправною, стверджуючи, що догана ґрунтується на матеріалах службового розслідування, розпочатого за відсутності підстав для цього, висновки службового розслідування неправдиві, а профспілковий орган однозначно висловився проти накладення догани.

Ухвалою від 15.07.2021 відкрите провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, та призначити підготовче судове засідання на 06 жовтня 2021 року (а.с. 31).

Розгляд підготовчого судового засідання було відкладено в зв`язку з неявкою представника відповідача (а.с. 37).

18 жовтня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвійчука В.В. надійшло клопотання про витребування доказів у Відповідача (а.с. 49-50, 52-53).

У підготовчому судовому засідання, яке мало місце 18 жовтня 2021 року, позивач ОСОБА_1 підтримав клопотання свого адвоката про витребування доказів, не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, ухвалено витребувати з Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» копію усіх матеріалів службового розслідування, розпочатого на підставі наказу цього підприємства від 01.04.2021 № 28 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків», включаючи копію самого наказу з додатками та документів, що стали підставою для видання цього наказу (а.с. 60-61).

23 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвійчука В.В. про проведення судового засідання у справі призначеного на 29 листопада 2021 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного додатку «Easycon», яке ухвалою суду від 26.11.2021 року було задоволено (а.с. 66-67, 74).

Розгляд судового засідання, призначене на 29 листопада 2021 року, за участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Матвійчука В.В. (судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою програмного додатку «Easycon») відкладено на 17 грудня 2021 року на 12 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою представника відповідача (а.с. 77).

У судове засідання, призначене на 17 грудня 2021 року сторони не з`явилися.

17 грудня 2021 року від позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Матвійчука В.В. були отримані клопотання про проведення судового засідання 17 грудня 2021 року за їх відсутності, в якому вони просили задовольнити позов в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Оскільки відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, ані клопотання про відкладення розгляду справи, ані відзиву не подав, а позивач та його представник не заперечували проти винесення заочного вирішення справи, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку загального позовного провадження відповідно до статті 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду лісничого відповідно до наказу ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» № 36-к від 06.05.2014 (а.с. 8-9).

Наказом від 01.04.2021 № 28 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків» на підставі службової записки начальника відділу лісового господарства ОСОБА_2 від 01.03.2021 призначене службове розслідування строком на 2 місяці - з 01.04. по 01.06.2021, зокрема щодо позивача ОСОБА_1 (як зазначено в наказі) «з метою з`ясування інформації, яка міститься в службовій записці начальника лісового господарства ОСОБА_2 за результатами здійснення контрольного переліку ділянок відведених під рубку відповідно до лісорубного квитка серія КИ ЛРК № 016405» (а.с. 11, 12).

На час проведення службового розслідування позивача ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.

За результатами проведення службового розслідування складено Акт від 17.05.2021, у якому зазначено, що комісія встановила факт порушення, а саме: «працівниками лісової охорони Шпилівського агрослісництва (лісники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та лісничий ОСОБА_1 ) завідомо занижували кількісний та якісний склад лісо продукції, в результаті чого була спроба отримання неправомірної вигоди», а також рекомендовано винести позивачу ОСОБА_1 догану (а.с. 16-17).

19.05.2021 питання накладення на позивача ОСОБА_1 догани розглянуто на засіданні профспілки за участі, як самого позивача ОСОБА_1 , так і керівника відповідача, про що складено протокол № 8 від 19.05.2021. Профспілка проголосувала проти оголошення догани ОСОБА_1 (а.с. 18-23).

24.05.2021 відповідач виніс два накази:

- наказ № 38 «Про накладення дисциплінарного стягнення», пунктом 2 якого позивачеві ОСОБА_1 оголошено догану за (цитата) «неналежне виконання своїх посадових обов`язків, в частині бездіяльність, та не здійснення контролю за працівниками Шпилівського агролісництва за внесення неправдивих даних до польової переліскової відомості кв. 6 вид. 25 на підставі чого було виписано лісорубний квиток від 02.03.2021 серії КИ ЛРК № 016405, з заниженим кількісним та якісним складом деревини з метою отримання неправомірної вигоди»; пунктом 3 цього наказу позивача ОСОБА_1 звільнено за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією (а.с. 15).

- наказ № 47к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 ще раз звільнено 24.05.2021 за пунктом 3 статті 40 КЗпПУ (а.с. 13).

Із зазначеними наказами від 24.05.2021 ОСОБА_1 ознайомлений 26.05.2021.

Таким чином, як вбачається з обставин справи, за одне й те саме дисциплінарне порушення, зафіксоване в Акті від 17.05.2021, на позивача ОСОБА_1 в один і той самий день накладено догану та звільнено з займаної посади.

Відповідно до статті 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Таким чином, догана і звільнення є підвидами одного й того самого виду юридичної відповідальності, а саме - дисциплінарної.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З наведеного слідує, що одночасне застосування до особи догани та дисциплінарного звільнення не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції Українинорми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 6 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП, що став підставою для звільнення позивача ОСОБА_1 , є саме дисциплінарним звільненням, про що вказав ще Пленум Верховного Суду України у постанові №9 (далі - Постанова Пленуму № 9).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму № 9 за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Разом з тим, як слідує з наказу відповідача № 47-к від 24.05.2021 «Про звільнення» підставою для звільнення є складений того ж дня наказ відповідача № 38 від 24.05.2021 «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким на позивача ОСОБА_1 накладено догану. Жодного іншого дисциплінарно проступку позивач протягом 24.05.2021 вчинити не міг, адже був відсторонений від виконання обов`язків ще з 01.04.2021 - наказом від 01.04.2021 № 28 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків».

З урахуванням викладеного звільнення позивача ОСОБА_1 за те саме порушення, за яке на нього вже накладено догану, є подвійним притягненням до юридичної відповідальності одного виду за те саме порушення, що суперечить приписам статті 61 Конституції України, а отже є незаконним (незалежно від (не) обґрунтованості накладення догани).

Також суд бере до уваги факт відсутності згоди профспілкового органу на звільнення позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1-3 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Оскаржувані накази відповідача № 38 від 24.05.2021 «Про накладення дисциплінарного стягнення» та № 47-к від 24.05.2021 «Про звільнення» містять посилання на «Акт не надання протоколу засідання профспілкового комітету та обґрунтування про погодження або відмову від 24.05.2021 б/н». Зазначене посилання суд оцінює критично з урахуванням того, що підставою для звільнення ОСОБА_1 став Акт за результатами проведення службового розслідування від 17.05.2021, а накази про звільнення позивача датовані 24.05.2021, тобто видані через 7 днів після складення зазначеного Акта, що очевидно свідчить про порушення відповідачем порядку проведення дисциплінарного звільнення працівника, передбаченого частинами 1-3 статті 43 КЗпП України, що встановлюють 15-денний строк для розгляду профспілковим органом подання власника (роботодавця) про звільнення.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі №336/5828/16, при звільненні без отримання згоди профспілки суд має зупинити провадження у справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення працівника. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Разом з тим у справі, що розглядається відсутність чи наявність згоди профспілки на звільнення не впливає на правову кваліфікацію звільнення позивача ОСОБА_1 як незаконного, оскільки таке звільнення (незалежно від наявності чи відсутності згоди профспілкового органу) відбулося з порушенням статті 61 Конституції України. Відтак, оскільки наявність чи відсутність згоди профспілкового органу на звільнення позивача ОСОБА_1 не впливає на вирішення справи по суті, суд не вбачає потреби у зупиненні провадженні для направлення відповідного запиту до профспілкового органуДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» .

Відповідно до частин 1 і 2 статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, наказ відповідача № 47-к від 24.05.2021 «Про звільнення» та пункт 3 наказу ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного стягнення» суперечать статті 61 Конституції України, а відтак з урахуванням частини 3 статті 8 Конституції України підлягають скасуванню.

У свою чергу скасування наказу про звільнення тягне за собою поновлення працівника на роботі з дати звільнення та виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (за час, що минув з дня звільнення позивач ОСОБА_1 ніде не працював) - по день фактичного поновлення на роботі.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 702/725/17, КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна позиція відображена у постанові 16.09.2020 у справі № 709/1465/19, у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду також вказав, що, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

У межах цієї справи позивач ОСОБА_1 оскаржує не лише своє звільнення, але й накладення на нього догани наказом, стверджуючи, що догана ґрунтується на неправдивих висновках службового розслідування, розпочатого за відсутності підстав для цього, та в порушення частини 3 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» догана накладена, хоча профспілка однозначно виловилася проти цього.

Суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 щодо протиправності накладеної на нього догани у зв`язку з таким.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Судом встановлено, що пунктом 2 наказу відповідача ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного звільнення» позивача ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за (цитата) «неналежне виконання своїх посадових обов`язків, в частині бездіяльність, та не здійснення контролю за працівниками Шпилівського агролісництва за внесення неправдивих даних до польової переліскової відомості кв. 6 вид. 25 на підставі чого було виписано лісорубний квиток від 02.03.2021 серії КИ ЛРК № 016405, з заниженим кількісним та якісним складом деревини з метою отримання неправомірної вигоди». Підстава винесення догани, зазначена у згаданому наказі - Акт за результатами проведення службового розслідування від 17.05.2021, Акт ненадання протоколу засідання профспілкового комітету та обґрунтування про погодження або відмову від 24.05.2021, наказ т.в.о. генерального директора ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 10.06.2020 № 35.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, у чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни з боку позивача ОСОБА_1 , які саме положення посадової інструкції не було дотримано, якої шкоди та кому було заподіяно. В Акті за результатами проведення службового розслідування від 17.05.2021 констатовано, що «Головний лісничий ОСОБА_6 та лісничий ОСОБА_1 , як керівники підрозділів несуть відповідальність за допущені порушення у відведенні лісосіки під рубку. Лісничий ОСОБА_1 та лісники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 несуть відповідальність за внесення завідомо неправдивих відомостей до польової переліскової відомості на підставі чого було виписано лісорубний квиток від 02.03.2021 серія КИ ЛРК № 016405», однак підстави для таких висновків в зазначеному акті не наведені. У свою чергу з урахуванням принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 12 ЦПК України, обов`язок доказування покладається саме на сторін справи, кожна з яких реалізує процесуальні права на власний розсуд та несе ризик відповідного вибору. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Також суд бере до уваги той фак, що наказ відповідача від 01.04.2021 № 28 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків» не містить належного посилання на підстави проведення цього службового розслідування, передбачені у пункті 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 (в редакції постанови від 13.09.2017 № 691, далі - Порядок № 691).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 691 стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

-у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

-у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

-на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

-з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

Жодна з перелічених обставин у наказі відповідача від 01.04.2021 № 28 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків» не зазначена, в Акт за результатами проведення службового розслідування від 17.05.2021 також не відображена.

Відповідно до частини 1 статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку № 691 службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Враховуючи вище зазначене, суд доходить висновку, що відсторонення позивача ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків без виплати заробітної плати на час проведення службового розслідування, розпочатого за відсутності підстав, передбачених пунктом 1 Порядку № 691, суперечить законодавству та призводить до порушення прав позивача на працю та її оплату.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.07.2018 у справі № 552/3404/17 вказав, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України).

З урахуванням викладеного, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування йому заробітку за весь час вимушеного прогулу, з урахуванням періоду відсторонення його від виконання службових обов`язків, тобто - з 01.04.2021.

Суд критично оцінює посилання у наказі відповідача ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного звільнення» Акт ненадання протоколу засідання профспілкового комітету та обґрунтування про погодження або відмову від 24.05.2021 спираючись на протокол № 8 засідання профспілки від 19.05.2021, який свідчить, що матеріали проведеного службового розслідування були розглянуті на засіданні профспілкового органу за участю т.в.о. генерального директора відповідача ОСОБА_7 , який і підписав наказ про догану позивачу ОСОБА_1 , та більшістю голосів профспілковий орган постановив не застосовувати до ряду працівників відповідача, зокрема у позивача ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного порушення, за яке до нього могло б бути застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, не підтверджено, а відтак пункт 2 наказу відповідача ДП «СЛП «КИЇВОБЛАГРОЛІС» від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного звільнення» підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 КЗпП України, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання в частині поновлення на роботі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 повністю задоволено, суд згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати в сумі 917,08 грн. (дев`ятсот сімнадцять гривень вісім копійок), які складаються із сплаченого судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 27).

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 8, 43, 61 Конституції України, статтями 40, 43, 147-179, 235 КЗпП України, статтями 3, 4, 12, 13, 76 - 81, 133, 178, 223, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування догани - задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати наказ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) від 24.05.2021 № 47к «Про звільнення».

3.Визнати незаконним та скасувати пункти 2 і 3 наказу ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) від 24.05.2021 № 38 «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині оголошення догани ОСОБА_1 (РНОКПП __) та його звільнення з посади лісничого Шпилів ського агролісництва ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24).

4.Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді лісничого Шпилівського агролісництва ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) з 24 травня 2021 року.

5.Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу прочинаючи з 01.04.2021 та по день фактичного поновлення на посаді лісничого Шпилівського агролісництва ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24).

6.Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ЛІСОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «КИЇВОБЛАГРОЛІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24219849, розташоване за адресою: Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, Вулиця Івана Проскури, будинок 24) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 917,08 грн. (дев`ятсот сімнадцять гривень вісім копійок).

Рішення суду в частині поновлення на роботі у порядку ч. 8 ст. 235 КЗпП України, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення (17 грудня 2021 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Ю.В. Ткаченко