Провадження №2/756/6355/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит», про захист прав споживачів та визнання недійсним договору позики,

в с т а н о в и в:

Позивач у вересні 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що між ним, ОСОБА_1 та ТОВ «Ізі Кредит», було укладено договір позики, за допомогою інформаційно-телекомунікаціної системи відповідно до умов якого ним було отримано позику. Кредитодавець надав позичальнику. фінансовий кредит на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених вищевказаним договором. Ознайомившись зі змістом договору, вважає, що договір є недійсним, оскільки ТОВ «Ізі Кредит» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, зазначає, що ним не було підписано даний договір.

Факт надання інформації відповідно до вимог ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Зазначає, що відповідачем було проігноровано вимогу та не повідомлено всю необхідну інформацію щодо умов договору. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Також зазначив, що Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений з відповідачем містить ознаки Кредитного договору. В оспорюваному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та йому не було зазначено нічого на рахунок непомірної великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Йому було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

При укладені договору порушено його права як споживача, йому не надано інформацію, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, про відсутність будь-яких письмових підтверджень про ознайомлення з нею та умовами кредитного договору.

Просив суд визнати договір позики укладений між ним, ОСОБА_1 та ТОВ «Ізі Кредит» недійсним.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 17.09.2021 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

25.10.2021 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками.

12.11.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти позову в зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, просив суд в позові відмовити. Зазначив що ТОВ «Ізі Кредит» відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є фінансовою установою, що зареєстрована в передбаченому законодавством порядку та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг на підставі Свідоцтва ІК №53 від 12.02.2009, Розпорядження №1988 від 23.05.2017, про видачу ТОВ «Ізі Кредит» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, та здійснює діяльність з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Ізі Кредит», з заявою на видачу кредита. У відділенні № 30 ТОВ «Ізі Кредит» у м.Луцьк, по вул. Вінниченка,буд.47, було укладено кредитний договір № 302971, згідно за умовами якого ТОВ «Ізі Кредит» прийняв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 13000 грн., а ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом ТОВ «Ізі Кредит» відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі (згідно з графіком, який є невід`ємною частиною кредитного договору). На момент подання заяви про видачу кредиту, ОСОБА_1 зазначив,що є платоспроможною, має стабільних дохід, працює, мета кредиту- на власні потреби. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про умови отримання та повернення кредиту (картка обліку виконання кредитного договору, заява на видачу кредиту, оцінка заяви на видачу кредиту, паспортні дані та ІПН позичальника).

Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними у мовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. ТОВ «Ізі Кредит» запропонувало ОСОБА_1 проценти по кредиту, що вираховуються спеціалістами фінансової установи, виходячи із багатьох факторів: строку кредиту, суми кредиту, облікової ставки НБУ, ситуації на кредитному ринку, наданого забезпечення, тощо.

Позивач при оформленні кредиту був ознайомлений з кредитним договором та після підписання отримав другий примірник, окрім цього йому було надано «Графік платежів» як додаток до кредитного договору та оформлено відповідно до вимог законодавства «Паспорт споживача кредиту» з усією інформацією по кредиту, з якою він ознайомлений під підпис.

Кредит було надано у готівковій формі у національній валюті України зі сплатою відсотків за користування кредитом. Загальна вартість всіх платежів позичальника за Договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 31 692,00 грн., що складає 13 000,00 грн. суми кредиту та 18 692,00 грн. процентів за користування кредитом, або 197,30% у процентному значені.

Отримання позивачем суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 26.04.2021 року.

На протязі 14 днів ОСОБА_1 не звернувся до ТОВ «Ізі Кредит» та не повернув отриману суму кредита і в подальшому користувався отриманими кредитними коштами.

Згідно з обліком виконання кредитного договору № 302971, ОСОБА_1 проведено платежів по кредиту на загальну суму 8 520,00 грн., останній платіж проведено 08.07.2021. Заборгованість за кредитом складає 23 172,00 грн. Внаслідок неналежного виконання зобов`язання, прострочення внесення платежів склала 112 днів.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку несплати позичальником чергового платежу в день його належної сплати, визначений Графіком платежів, на 31-ий календарний день з дня, наступного за днем належної сплати платежу, позичальник зобов`язаний додатково до простроченого платежу сплатити кредитодавцю неустойку у розмірі 400 грн. за кожні 31 календарний день. Розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000 гривень (в будь-якому випадку не перевищує половину суми кредиту). За період проведення карантинних обмежень, згідно з законодавством, додаткових нарахувань, штрафу - пені, ОСОБА_1 не нараховувалось.

Позивач посилається на те, що при укладенні договору порушено його права як споживача, що йому не надано інформацію, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, про відсутність будь-яких письмових підтверджень про ознайомлення з нею та умовами кредитного договору, що не відповідає дійсності.

Сам факт підписання, заяви на видачу кредиту, кредитного договору №302971, графіку платежів, паспорту споживача кредиту, листа повідомлення клієнта з додатком розрахунку сукупної вартості фінансового кредиту, видаткового касового ордеру. Позивач звертаючись до суду з даним позовом намагається відтермінувати сплату заборгованості за кредитом та взагалі уникнути від його сплати, оскільки ТОВ «Ізі Кредит» неодноразово попереджувало позивача, що в разі несплати боргу буде звертатись про стягнення в судовому порядку. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право серед іншого на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Судом встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ «Ізі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №302971 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язався надати грошові кошти в кредит позивачу у сумі 13 000 грн. на умовах, визначених цим Договором, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених Договором.

Згідно з розділом 3 п.5 Договору. сторони домовились про наступні умови цього договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до Графіку платежів (далі- «Графік платежів» що є додатком №2 та невід`ємною частиною даного Договору.

п.5.1. Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 19 періодів (по два календарних тижні кожен).

Згідно з п.5.7. Договору, загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 31 692,00 гривень, що складає 13 000 гривень суми кредиту та 18 692,00 гривень процентів за користування кредитом, або 197,30% процентному значенні.

Згідно з розділом 6, п.13., Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до дати, визначеної у Графіку платежів як дати внесення останнього платежу, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому Договору. Повне виконання зобов`язань за кредитом може бути підтверджено Актом про надання фінансових послуг, що складається та видається на вимогу позичальника.

Факт отримання позивачем суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 26.04.2021.

На протязі 14 днів позивач не звернувся до відповідача і не повернув отриману суму кредиту та в подальшому користувався отриманими кредитними коштами.

Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1 452,36%. Строки сплати платежів та розмір неустойки, зазначені в Договорі, залишаються незмінними протягом усього періоду дії договору. Розмір платежів і процентів визначається на дату підписання кредитного договору з урахуванням припущення, що цей договір буде дійсним протягом всього строку, на який його укладено, а його умови будуть виконуватись в повному обсязі та у визначений строк. Сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків (надалі-платіж) визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 322,60% річних від суми кредиту з першого по 12 платіж та 1,45% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку з потижневою сплатою -12,41% з 01 по 12 платіж та 0,06% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору -149,34%. Дата першого платежу 10.05.2021. День платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 31 692,00 гривень.

Отже, як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підставами визнання спірного договору недійсним позивач зазначає те, що між ним та відповідачем не було підписано письмового договору із зазначенням його істотних умов, а також те, що відповідачем не було надано позивачу інформації про умови кредитування та істотні умови кредитного договору, що передує укладенню договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною Формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті».

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом та/або аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).

Відповідно до п. 27 Договору цей Договір укладений українською мовою, у письмовій формі в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариства (в сфері електронної комерції), які є невід`ємною частиною цього Договору, та підписаний шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором з боку Позичальника та з боку Кредитодавця.

Відповідно умов Договору електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Заявником, та надсилаються Заявником Товариству для ідентифікації підпису на цих даних. Одноразовий ідентифікатор доступний тільки Заявнику/Позичальнику та за домовленістю Сторін Договору та своїм правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису.

Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту в ньому визначені всі умови кредитування та істотні умови кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту був підписаний позивачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до порядку, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи викладене, судом встановлено, що всі посилання позивача на те, що він перед укладенням кредитного договору не ознайомлювався із умовами кредитування та істотними умовами кредитування внаслідок того, що кредитодавець начебто йому їх не надав, не відповідають дійсності, оскільки паспорт споживчого кредиту містить підпис позивача, який відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису позивача.

Окрім того, судом встановлено, що всі істотні умови кредитного договору були погоджені позивачем до моменту укладання кредитного договору, а саме відповідно до чинного законодавства щодо порядку укладення електронного договору, позивачу було здійснено оферту із запропонованими умовами кредитування, в тому числі перед укладенням кредитного договору надана інформація про реальну річну процентну ставку, розмір процентів, що підлягає до сплати, а також загальну вартість кредиту для споживача, а позивачем після ознайомлення з умовами оферти (істотними умовами Кредитного договору) було здійснено прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт оферти), та здійснено підписання кредитного договору шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також, позивач вказує підставою для визнання спірного договору недійсним нечесну підприємницьку діяльність відповідача.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про:1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору. 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей;16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного сторонами спірного договору, судом встановлено, що відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 3, 5.1. -5.7. Договору підписанням цього договору позивач підтвердив, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана, він повністю розуміє предмет та зміст цього договору, при цьому, зазначено, надана кредитодавцем інформація, забезпечує правильне розуміння позивачем суті фінансової послуги без нав`язування її придбання та користування нею.

Крім того, спірний Договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його електронним підписом в договорі, накладеним одноразовим ідентифікатором.

Правила надання грошових коштів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті товариства про, що вказано в заяві на укладення кредитного договору (додаток 1 до Договору).

Окрім того, судом встановлено, що позивач в момент укладення договору та після укладення кредитного договору не звертався до Товариства із заявою щодо відмови від кредитного договору протягом 14 днів відповідно до порядку, визначеного ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги наведені вище мотиви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що при підписанні спірного кредитного договору, паспорту споживого кредиту позивач погодився з його умовами, факт отримання кредитних коштів не заперечується стороною позивача, що свідчить про виконання з боку відповідача зобов`язань по кредитному договору, обставин невідповідності положень кредитного договору вимогам законодавства встановлено не було, суд вважає, що підстави для визнання недійсним кредитного договору №302971 від 26.04.2021 відсутні, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» (адреса місцезнаходження: м.Київ, Оболонська набережна, буд.15, корпус.4), про захист прав споживачів та визнання недійсним договору позики,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2021 року.

Суддя Н.О. Яценко