ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 766/10200/21

Номер провадження: 22-ц/819/2365/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Приходько Л.А
суддів:Базіль Л.В.,
секретар Бездрабко В.О., Дундич А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2021 року у складі головуючого судді Кузьміної О.І., повний текс судового рішення складено 22 листопада 2021 року,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про продовження трудових відносин та поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що тривалий час, перебувала у трудових відносинах з Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ степенів №27, працюючи на посаді вчителя біології на підставі безстрокового трудового договору. Також вона є головою профспілки «Захист праці». Законом України «Про повну загальну середню освіту» (підпунктами 1, 2 пункту 3) передбачено припинення до 01 червня 2020 року безстрокових трудових договорів педагогічним працівникам, яким виплачується пенсія за віком. У зв`язку з зазначеними вимогами закону вона 21 травня 2020 року надала згоду на продовження трудових відносин на умовах контракту.

Посилаючись на те, що контракт вона не підписувала, його умови не погоджувала, а також на порушення вимог статей 41, 43 КЗпП просила суд поновити її на роботі відповідно до фаху.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2021 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у спірних відносинах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на допущення судом порушень норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Гончаренко А.Ю., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу за обставинами викладеними у скарзі, просила оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_2 адвокат Гончаренко А.Ю., апеляційну скаргу не визнав, зазначивши, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 з 1979 року перебувала у трудових відносинах з Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №27 з поглибленим вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради працюючи на посаді вчителя на умовах безстрокового трудового договору.

Підпунктом 2 пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» установлено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону;

У зв`язку з чим 28 квітня 2020 року між ОСОБА_1 та Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №27 з поглибленим вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради, в особі директора ОСОБА_2 , був укладений трудовий контракт на строк з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року, за умовами якого позивача призначено на посаду вчителя основ здоров`я.

Листом від 26 квітня 2021 року за № 01-39/44 адміністрація Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №27 з поглибленням вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради повідомила позивача про закінчення терміну дії трудового контракту та звільнення її з посади вчителя основ здоров`я (позивач ознайомлена з вказаним повідомленням 28 квітня 2021 року).

Наказом №19-К від 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звільнена з посади вчителя основ здоров`я Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №27 з поглибленням вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради згідно п.8 ст.36 КЗпП України на підставах передбачених трудовим контрактом та п.п.6.2; 6.2.1 контракту із закінченням строку дії трудових відносин 30 червня 2021 року. Згідно відмітки у наказі ОСОБА_1 ознайомлена з цим наказом 28 квітня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , як до відповідача, про продовження трудових відносин та поновлення на роботі за фахом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №27 з поглибленням вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради.

Відповідач ОСОБА_2 є директором вказаного закладу освіти .

Зі змісту статті 26 Закону України «Про освіту» вбачається, що керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти.

Повноваження (права і обов`язки) та відповідальність керівника закладу освіти визначаються законом та установчими документами закладу освіти.

Керівник є представником закладу освіти у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених законом та установчими документами закладу освіти.

Також цією статтею визначені повноваження керівника закладу освіти, зокрема: призначення на посаду та звільняє з посади працівників.

Отже ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, у тому числі при прийнятті оспорюваного наказу про звільнення ОСОБА_1 діяла не від власного імені, а як керівник навчального закладу - школи.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що належним відповідачем у даній справі, має бути юридична особа з якою позивач перебувала у трудових відносинах, а саме Херсонська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №27 з поглибленням вивченням інформатики та іноземних мов Херсонської міської ради, а не керівник навчального закладу до якої заявлені позовні вимоги.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не заявляла клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

З огляду на зазначене, встановивши, що відповідач до якого заявлені вимоги не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, а належний відповідач до участі у справі, який має відповідати за позовом в межах заявлених позовних вимог не залучений, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з вимогами про поновлення на роботі до належного відповідача, одночасно заявивши про поновлення строку для звернення до суду щодо вирішення трудового спору, при цьому зазначивши причини його пропуску.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2021 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В.О. Бездрабко