Провадження №: 2/755/7370/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину майна, визначення місця проживання дітей, способу у часті у вихованні, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, -

у с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину майна, визначення місця проживання дітей, способу у часті у вихованні, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

Разом із позовною заявою стороною позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження спірного майна, а саме: кв. АДРЕСА_1 ; 20/100 часток власності на комплекс за адресою: АДРЕСА_2 ; нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 19347398); нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 19347499); нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль FORD ТRANSIТ, 2013 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 15.10.2014; автомобіль Mersedes-Benz GLE 250, 2015 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 18.02.2016; катеру Nautigue SS 210 з бортовим номером НОМЕР_1 , право власності зареєстроване за ОСОБА_2 15.11.2007 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2020 року розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу колишній чоловік у добровільному порядку врегулювати питання спірних майнових правовідносин не бажає, у зв`язку із чим позивачка звернулась з відповідним позовом до суду. За час спільного проживання без реєстрації шлюбу позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було набуте вказане вище майно. Одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. При цьому, відповідачем ОСОБА_2 не визнається право спільної сумісної власності на майно. Оскільки саме за відповідачем ОСОБА_2 зареєстроване право власності на все вищеперераховане майно подружжя, воно перебуває у його володінні, в разі відчуження даного майна відповідачем третім особам, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття судового рішення у цій справі, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на її користь. Крім того, згідно публікацій у пресі один з об`єктів з переліченого нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу та знаходяться на території Автономної Республіки Крим, виставлено на продаж, враховуючи, що майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , фізичний доступ до майна у Позивача відсутній, доступу у позивача до реєстрів прав на власності на нерухоме майно у РФ теж немає, існує загроза відчуження даного майна та перереєстрації за іншою особою. Отже, у позивача наявні обґрунтовані сумніви, що відповідач буде намагатися відчужити і інші об`єкти спірного майна третім особам. На даний час, склалась ситуація неможливості захисту прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, тому сторона позивача вважає за необхідне просити суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження спірного майна, що набуте сторонами за час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та під час шлюбу, а отже належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Даний захід забезпечення цивільного позову, про вжиття котрого у заяві просить позивач, відповідають предмету позову, водночас, вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, та спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки питання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на Ѕ майна та буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи. Позивач вважає, що у разі відчуження відповідачем ОСОБА_2 майна, набутого ними з позивачем спільно, існує реальна загроза наступного невиконання рішення суду щодо заявлених позовних вимог, належним видом способу забезпечення позову є заборона відповідачу вчиняти дії направлені на відчуження майва, набутого за час спільного проживання, яке передбачене пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Отже, наразі наявні всі підстави, які свідчать про обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 відчужувати спірне майно, а не вжиття заходів забезпечення позову призведе до неминучих наслідків для позивача, а саме: ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено, зокрема, вимоги про встановлення факту проживання з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 25.08.2004 року по 12.05.2014 року, визнання спільною сумісною власністю: кв. АДРЕСА_1 ; 20/100 часток власності на комплекс у АДРЕСА_2 ; нежилого приміщення у АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 19347398); нежилого приміщення у АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 19347499); нежилого приміщення в АДРЕСА_4 ; автомобіля FORD ТRANSIТ, 2013 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 15.10.2014; автомобіля Mersedes-Benz GLE 250, 2015 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 18.02.2016; катера Nautigue SS 210 з бортовим номером НОМЕР_1 , право власності зареєстроване за ОСОБА_2 15.11.2007 року, а також визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину вказаного майна.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір стосовно правового статусу на належності рухомого і нерухомого майна після розірвання між ними шлюбу.

При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір.

Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення вимоги заяви про забезпечення позову щодо заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна, яке згідно вимог позовної заяви є спірним.

Така заборона стосуються безпосередньо предмету спору, який виник між сторонами, а саме спору щодо юридичного статусу майна та його поділу, тому наведені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та відповідають предмету спору і є саме тими заходами, які унеможливлять ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення або часткового задоволення позову, та забезпечать можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Відчуження спірного майна, дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення/часткового задоволення позову), ураховуючи, що на даний час відповідач не обмежений у можливості розпорядження спірним майном.

Стосовно зустрічного забезпечення суд дійшов висновку про відсутність підстав для його застосування, оскільки правила обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку не застосуванню не підлягають, а збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову суд не вбачає.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину майна, визначення місця проживання дітей, способу у часті у вихованні, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, що викликані особливими обставинами - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження наступного майна:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- 20/100 частин комплексу розташованого в АДРЕСА_2 ;

- нежилого приміщення розташованого в АДРЕСА_3 , загальною площею 106,1 кв.м., реєстраційний номер 19347398;

- нежилого приміщення розташованого в АДРЕСА_3 , загальною площею 95,2 кв.м., реєстраційний номер 19347499;

- нежилого приміщення розташованого в АДРЕСА_4 ;

- автомобіля FORD ТRANSIТ, 2013 року випуску, зареєстрованого 15.10.2014;

- автомобіля Mersedes-Benz GLE 250, 2015 року випуску, зареєстрованого 18.02.2016;

- катеру Nautigue SS 210 з бортовим номером НОМЕР_1 , зареєстрованого 15.11.2007 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 24.09.2021 року.

Стягувач/позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Боржник/відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя -