Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2021 Справа №607/12820/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності за кожним з них на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що є спадкоємцями після померлого батька ОСОБА_4 і прийняли спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивачі просять визнати за кожним із них право власності на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 вересня 2021 року.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гриців О.Я. не з`явилися, подавши попередньо суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечила, щодо їх задоволення.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 20 червня 2018 року Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №07.

За життя померлий ОСОБА_4 заповіту не склав.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/7 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_4 з ним за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 , 1964 року народження; син ОСОБА_2 , 1984 року народження; дочка ОСОБА_1 , 1987 року народження; онука ОСОБА_5 , 2007 року народження; онук ОСОБА_6 , 2011 року народження, онук ОСОБА_7 , 2015 року народження, що стверджується довідкою №373 від 09.10.2020.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та видачі свідоцтва про право на спадщину, діти померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса районного нотаріального округу Чопик І.Я., де після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа за №137/2020.

Постановою приватного нотаріуса районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 09.07.2021 №74/02-31 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору.

Відповідно до довідки №184 від 24.06.2020 року головою колгоспного двору, станом на 01.07.1990 року, був ОСОБА_8 , 1940 року народження, а членами двору: дружина ОСОБА_9 , 1938 року народження; дочка ОСОБА_3 , 1964 року народження; зять ОСОБА_4 , 1962 року народження; онук ОСОБА_2 , 1984 року народження; онука ОСОБА_10 , 1987 року народження; мати ОСОБА_11 , 1912 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 21.10.2020 року №1346, будинковолодіння в АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_10 .

Згідно інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 21.10.2020 №1357, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_8 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 12.10.1988 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №167.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1970 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, всім членам колгоспного двору, належить на праві власності по 1/7 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 78,9 км.в., з яких житлова 64,6 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 заповіту щодо належного йому майна 1/7 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складав, спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 373 від 09.10.2020, виданою Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляли, а тому вони успадкували належну померлому частку житлового будинку, а саме по 1/21 частині житлового будинку кожен.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі не можуть реалізувати своїх спадкових прав, а тому їх право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1261, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/21 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк