Справа № 716/1174/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- визначити, що частки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером::02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становить по Ѕ частині для кожного;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини земельної ділянки з кадастровим номером::02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, загальною площею 0,0962 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При оформленні спадщини на вказану земельну ділянку, приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області Бурдейним Ю.І. було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії по причині неможливості визначення частки у спадковому майні померлого. З урахуванням наведеного вона позбавлена можливості успадкувати частину земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, попередньо надали суду заяву, в якій підтримали заявлені вимоги та клопотали про розгляд справи по суті в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи надала суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, одночасно просила розгляд справи провести в її відсутності.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, врахувваши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.05.2019 помер ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №7 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із належної йому частки земельної ділянки з кадастровим номером::02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

25.06.2019 приватним нотаріусом Бурдейним Ю.І. було заведено спадкову справу №64/2019 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56635468 від 25.06.2019 (а.с.10).

Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №64/2019 від 25.06.2019 заповідального розпорядження на випадок смерті ОСОБА_4 за життя не зробив, спадкоємцями за законом І черги після його смерті є дружина ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.71-89).

Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендують, у встановлений законом для прийняття спадщини строк звернулися до нотаріуса із заявими про відмову від прийняття спадщини (а.с.73 зворот-74).

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В свою чергу ОСОБА_1 спадщину після смерті батька ОСОБА_4 прийняла вчасно, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із ним та в установлений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.73,75)

Проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку спірної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_4 , позивачу було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з тим, що не визначено частку спадкодавця у спільній сумісній власності (а.с.18-19).

Із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101238373 від 24.10.2017 та копії Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 25.06.2019 вбачається, що на час відкриття спадщини спірна земельна ділянка була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.11-17).

Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №6/21 від 04.06.2021, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки, становить 12 891 гривень (а.с.20-36.)

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

При цьому суд зазначає, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 16.06.2021 по справі №570/997/19.

Окрім того, суд зазначає, що аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведених норм законодавства та вказаної правової позиції суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме слід визначити, що розмір частки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером::02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частину, також підлягає визнанню за ОСОБА_1 як спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спадкового майна у вигляді спірної земельної ділянки. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання, призначене на 10:30 год. 14.09.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 24.09.2021 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України, з урахуванням вихідних днів), то датою ухвалення даного судового рішення є 24.09.2021.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,10, 12, 81,82, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частину.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером::02:005:0073, площею 0,0962 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивачка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивачки - адвокат Венерська Ганна Іванівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000484 від 29.05.2020, ордер серії СЕ №1024952 від 10.06.2021;

відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення: 24.09.2021

Суддя О.Пухарєва