Справа № 174/430/21
п/с № 2/174/255/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Бальвас К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену вище квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.07.2008 р. Та було зареєстровано 29.07.2008 р. КП «БТІ м. Вільногірська» На цей час, в зазначеній вище квартирі зареєстровані він, відповідачка та їхня з відповідачкою дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та діти відповідачки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , але фактично проживає в цій квартирі лише він. Зазначена вище квартира придбавалась до реєстрації шлюбу з відповідачкою, який було розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у травні 2021 р. В червні 2020 року шлюбні відносини між ними припинились та відповідачка з дітьми виселилась з житла, мотивуючи це тим, що вона має намір в подальшому постійно мешкати за іншою адресою, окремо від нього.

На цей час в зазначеному вище житлі відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає вже більше року, належних їй речей в цьому житлі немає, в інший спосіб інтересу до цього житла відповідачка не проявляє, мети проживати в цій квартирі не мала та не має. Будь-яких угод щодо користування відповідачкою зазначеним вище житлом, між ним та відповідачкою не укладалось. Оскільки квартира належить йому особисто, він вважає, що вона втратила право користування цим житлом. На цей час, реєстрація відповідачки в зазначеному вище житлі, порушує його права та інтереси як власника майна, зняття відповідачки з реєстраційного обліку із згаданого вище житла, в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є неможливим, що й змушує його звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права власності на зазначену вище квартиру, оскільки добровільно знятись з реєстраційного обліку із цієї квартири відповідачка не бажає, хоча і мала для цього вдосталь часу та можливостей.

Ухвалою від 27.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачці за вказаною позивачкою адресою.

У визначений в ухвалі строк відповідачкою відзив не подано.

22.09.2021 року позивач подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Пояснив, що не може за відповідачів платити квартирну плату, вони йому сторонні люди.

Відповідачка подала письмову заяву в якій позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, вказла, що у неї немає можливості зареєструватися за іншою адресою.

Представник третьої особи виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, ознайомившись із заявами сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 , на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 2534, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23826178 від 29.07.2008 року (а.с.6).

На даний час, у спірній квартирі, відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 2002 від 17.06.2021 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 згідно акту № 313 від 23.06.2021 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради Штамбуром О.М., в присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким було проведено обстеження родини ОСОБА_1 , та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає більше року (а.с. 8).

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Місцем мешкання фізичної особи є житловий будинок, квартира чи інше приміщення гідне для мешкання в населеному пункті, в якому особа мешкає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., громадяни України зобов'язані протягом 10 днів після прибуття на нове місце проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У статті 406 ЦК України унормовано питанн припинення сервітуту.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що кв. АДРЕСА_1 придбана позивачем до реєстрації шлюбу.

Щодо підстав з яких мають бути визнані такими, що втратили право користування саме неповнолітня дитина ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 в позовній заяві не зазначено. При цьому, відсутні належні та допустимі докази того, що вказані особи не проживають в належному позивачу житлі та який проміжок часу, тобто чи відсутні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин у спірному житлі понад один рік. Акт № 313 від 23.06.2021 року, складений депутатом Вільногірської міської ради Штамбуром О.М., таких відомостей не містить. Вказаний недолік позовної заяви неможливо усунути в процесі судового розгляду, оскільки суд не може самовільно змінювати підстави позову.

Щодо відповідача ОСОБА_2 , то шлюб між сторонами розірвано, шлюбні відносини припинились.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.03.2021 року у справі № 686/26093/19-ц, провадження № 61-16974св20, у подібних правовідносинах, при розгяді питання про припинення права користування колишнього члена сім'ї власника житла, суди мають приймати до уваги як формальні підстави, передбачені ст. 406 ЦК України, так і зважати на те, що сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, та вирішувати спір з урахуванням балансу інтересів сторін.

Виходячи з викладеного, в задоволені позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 279, 280-282, 288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що діє від свого імені та від імені в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - відмовити в повному обсязі.

Рішення буде виготовлено 27.09.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Ілюшик