Номер провадження: 22-ц/813/4037/21
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха Вадим Володимирович,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року у складі судді Тарасова А.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року старший державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження №53720767 з виконання виконавчого документа: виконавчий лист № 522/15580/15-ц від 20.01.2017, який видав Приморський районний суд м. Одеса про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 254875,60 грн. Боржник ухиляється від виконання рішення суду у зв`язку з чим, стягувач просить встановити боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 , до виконання зобов`язань за виконавчим листом N522/15580/15-ц, який виданий Приморським районним судом м. Одеси 20.01.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 254 875,60 грн.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що подання державного виконавця було передано на розгляд того ж самого складу суду (судді Тарасову А.В.), яким раніше розглядалася цивільна справа №522/16680/15-ц, та яким було ухвалено судове рішення по суті позовних вимог. Не була розподілена справа між суддями за принципом вірогідності автоматизованою системою документообігу суду, що відповідно є підставою для скасування цієї ухвали. На обґрунтування підстави обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд послався на те, що у боржника є заборгованість щодо виконання судового рішення, втім, державний виконавець може звернутися з поданням до суду, яке має мати підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, разом із тим, ухвала суду мотивована лише наявністю заборгованості щодо виконання судового рішення, однак жодних фактів ухилення боржника від виконання зобов`язань вона не містить. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Про направлення до суду подання щодо встановленого тимчасового обмеження у праві виїзду, державний виконавець зобов`язаний повідомити боржника, однак ці вимоги виконано не було, що призвело до обмеження права боржника взяти участь у судовому засіданні і реалізувати своє право на доступ до суду та справедливий судовий розгляд.

12.11.2020 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Старший державний виконавець Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. в судове засідання 14.12.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників боржника та стягувача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи подання, суд послався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду так як в період з часу відкриття виконавчого провадження до цього часу не вжив заходів до погашення заборгованості перед стягувачем.

Проте правильний по суті висновок суду викладений судом без належного мотивування, тому рішення підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2016, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.11.2011 в розмірі 160400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат за договором позики від 05.11.2011 в розмірі 94475,60 грн. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовлено. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про визнання прострочення кредитора, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2016, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 за договором позики від 05.11.2011, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 12 748,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 пеню за договором позики від 05.11.2011 в розмірі 24 060,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі по 1827 гривень з кожного, усього 3 654,00 грн.

20.01.2017 Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду видано виконавчий лист №522/15580/15-ц.

Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою В.В. від 06.04.2017 відкрито виконавче провадження N53720767 по виконанню виконавчого листа N522/15580/15-ц, виданого 20.01.2017 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 254 875,60 грн.

06.04.2017 постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою В.В. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Відповідно до здійснених державним виконавцем запитів, боржник на обліку як пенсіонер чи фізична особа - підприємець не перебуває, відкритих рахунків у банках та фінансових установах немає, останнє місце роботи не відоме. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником майно не зареєстроване.

Державним виконавцем 06.04.2017 здійснено виклик ОСОБА_2 за адресою вказаною у виконавчому листі, та зобов`язано надати відомості про доходи, місце роботи, наявність коштів на рахунках, майна боржника.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а поняття «ухилення від виконання зобов`язань», варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Боржником не спростовано факту обізнаності про наявність судового рішення щодо стягнення з неї заборгованості.

Проте боржником на спростування її ухилення від виконання рішення суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що останньою вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, при цьому відсутні також докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

ОСОБА_2 не надавала пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, не повідомляла про заходи, що вживаються нею з метою виконання рішення, також й не надано відомостей про доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подавалася декларація про доходи та майно, зокрема про майно, яким вона володіє, спільно з іншими особами, тобто не вчинено жодних дій, направлених на забезпечення виконання судового рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, оскільки бездіяльність останньої полягає в умисному, свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків по виконанню рішення суду, яке було ухвалено у 2016 році та за яким розмір боргу ОСОБА_2 становить 254 875,60 грн.

Доводи апелянта про те, що остання працює приватним нотаріусом, не спростовують факт ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки у справі відсутні докази надання таких відомостей боржником станом на час відкриття виконавчого провадження державному виконавцю.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним складом суду з огляду на вимоги п.2.3.44 Положення АСДС, затвр. Рішенням Ради суддів України 26.11.2010 №30, яким врегульовано порядок визначення складу суду.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є вірним, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 10.01.2022.

Головуючий:

Судді: