Провадження № 2-о/752/381/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Носівська міська рада Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою і просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріїї - ОСОБА_4 .

Посилається в заяві на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно та майнові права, які вона мала за життя. Мати залишила заповіт, яким все майно заповідала : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Зазначає, що спадкового майна відноситься право на земельну ділянку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яка була у коликтивній власності КСП ім.Крапивянського в с.Червоні Партизани, нині с.Володькова Дівиця, Носівського району Чернівецької області.

На день відкриття спадщини її мати - ОСОБА_4 проживала в будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею ніхто більше не проживав та не був зареєстрований.

Посилається, що вона здійснила поховання матері, відбула ритуальні обряди, облаштувала могилу.

Після відкриття спадщини вона взяла собі частину речей, всі її документи, серед яких був сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН №037259, виданий Носівською районною державною адміністрацією. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні, оскільки він належним чином не зареєстрований.

Протягом шести місяців, після смерті матері, вона здійснювала догляд за будинком, підтримувала його в належному технічному та санітарному станістані.

В передбачений законом строк до нотаріуса з заявою не зверталася.

Інші спадкоємці за заповітом, а саме рідні сестри ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спадщину після смерті матері не приймали і не бажають приймати. Претензій до спадкового майне не мають.

В зв`язку з фактичним прийняттям нею спадкового майна, просить заяву задовольнити.

Виходячи з того, що встановлення вищевказаного факту потрібно їй для реалізації права, як спадкоємця, на отримання спадщини, просить задовольнити заяву.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Від заявника та її предстаника до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до суду не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала та просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала та просила про її задоволення.

Заінтересована особа Носівська міська рада Чернівецької області свого представника в судове засідання не направила, просила суд розглянути справу у відсутності представника та ухвалити рішення на підставі матеріалів справи, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з`явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, про що 10 грудня 1956 року Червонопартизанською сільрадою Носівського району Чернігівської області був складений актовий запис №162.

Відповідно до Свідоцтва про народження заявника її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до Свідоцтво про шлюб укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 26 лютого 1982 року, зареєстрованого Ніжинським міськвідділом ЗАГСу, актовий запис №92, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧН №037259, виданого на підставі рішення Носівської райдержадміністрації №153 від 1 липня 1996 року ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у коллективній власності г-ва ім. Крапив`янського, розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визанчення меж цієї частки в натурі (а.с.10).

З довідки Носівської міської ради Чернігівської обстасті від 27 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала по АДРЕСА_1 , на день її смерті - проживала одна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт від 11 вересня 1997 року, відповідно до якого остання все своє майно заповіла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 .

Спадкова справа після її смерті не заводилася.

На підставі звернення заявника ОСОБА_1 Носівською районною державною нотаріальною конторою було повідомлено, що спадкова після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилася, для захисту прав та інтересів потрібно звернутися до суду.

З 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України.

Відповідно до ч.ч.3,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, до відносин спадкування заявника після смерті матері застосовуються норми ЦК Української РСР.

В пункті 2 даної постанови зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть плинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

В Інформаційному листі ВССУ 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2004 року, та не враховують роз`яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7.

Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред`явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або користування спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті матері заявниці залишилося спадкове майно, яке складається з будинку по АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у коллективній власності г-ва ім. Крапив`янського, розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визанчення меж цієї частки в натурі.

Судом встановлено, що після смерті матері заявниця прийняла в управління та володіння зазначений вище будинок та земельну частку ( пай) і продовжує до цього часу користуватися ними.

Статтею 548 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Інші спадкоємці після смерті матері заявника не заперечують проти задоволення заяви про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 та спору з приводу її права на спадкування також немають.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи з викладеного вище та встановлених у судом обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви.

Керуючись ст. ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич