23 грудня 2021 року Справа № 655/561/21
Горностаївський районний суд Херсонської області
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря Бортнюк Л.М.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
16 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 1994 року на праві приватної власності їй належить квартира АДРЕСА_1 . В 2019 році відповідач ОСОБА_2 , яка є знайомою позивача ОСОБА_1 , через складні життєві обставини попросила дозволу тимчасово зареєструватись в квартирі останньої. 12 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 за згодою власника ОСОБА_1 була зареєстрована в її житловій квартирі. Після реєстрації відповідач в квартиру позивача не заселялась, ніколи в ній не проживала, участі в утриманні не приймала. В листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 , не знявшись з реєстрації у житловій квартирі позивача, виїхала на територію Російської Федерації та з того часу місце її проживання (перебування) є невідомим. Реєстрація відповідача у вказаній житловій квартирі порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки остання не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_2 .
20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.
18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, причин своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, відзиву на позовну заяву не подавала. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця її проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є чоловіком позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , яка є знайомою позивача, ніколи не проживала в квартирі останньої. В листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 виїхала до Російської Федерації та з того часу місце її проживання (перебування) є невідомим.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , яка є знайомою позивача, ніколи не проживала в квартирі останньої. В листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 виїхала до Російської Федерації та з того часу місце її проживання (перебування) є невідомим.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
З 1994 року позивачеві ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
12 серпня 2019 року за згодою власника - позивача ОСОБА_1 у вказаній житловій квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації ніколи не проживала та не являється членом сім`ї власника житлової квартири.
В листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 , не знявшись з реєстрації у житловій квартирі позивача, виїхала на територію Російської Федерації та з того часу місце її проживання (перебування) є невідомим.
Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника житлової квартири ОСОБА_1 , тому право відповідача на користування вказаним житлом позивача пов`язано з його наймом.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ч.1 ст.150 ЖК України г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі вказаних норм закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_2 , яка не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживає за місцем реєстрації та створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_2 .
Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останньою та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.
Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150, 156, 191 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, зареєстрованої в АДРЕСА_2 ,
на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, проживаючої в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,
витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. (Дев`ятсот вісім гривень).
Рішення суду може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі позивачем апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду, як ухвалене заочно, може бути переглянуте Горностаївським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою в суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Посунько Г.А.