1Справа № 335/3494/21 2/335/1739/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши про те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22.11.2011 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 17 000,00 грн.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17.03.2021 року має заборгованість у розмірі 10 525 грн. 97 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 8 465 грн. 68 коп.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредита - 0 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 8 465 грн. 68 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 2 060 грн. 29 коп.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 0 грн.; нарахована пеня - 0 грн.; нараховано комісії - 0 грн. Відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється та у добровільному порядку заборгованість не сплачує, а тому позивач змушений звернутися до суду із відповідним позовом.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

01.06.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказував на те, що у 2011 році за пропозицією позивача долучився до електронної системи платежів за допомогою картки універсальна шляхом укладення кредитного договору з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивачем не було погоджено умови кредитного договору щодо нарахування банком відсотків, штрафів та комісій за кредитом. Відповідач при укладенні вказаного кредитного договору SAMDN9142 фактично не мав можливості ознайомитися з його умовами. Керуючись, виданою при укладенні вказаного договору брошурою, користувався кредитними коштами у межах пільгового періоду без сплати відсотків за користування кредитними коштами. В липні 2020 року позивач припинив виконувати умови договору SAMDN9142 та вимагав повернути кредит до 25 липня 2020 року. Крім того, позивач заблокував кредитну картку, тим самим позбавивши його доступу до електронних систем платежів. Неодноразові звернення відповідача про надання копії договору та розрахунків заборгованості позивачем було проігноровано. У зв`язку з чим позовні вимоги позивача визнає частково та погоджується сплатити банку використані кредитні кошти у розмірі 7 826 грн. 57 коп. в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

24 червня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача в якій представник позивача зазначив, що відповідач висловив свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» підписавши Анкету-заяву та засвідчивши особистим підписом те, що ця заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім того згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачу було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30,00% на рік), яка була власноруч підписана відповідачем. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Отже, відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, а заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач користувався грошима та частково сплачував заборгованість за договором. Наданий розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий, також не надано доказів того, що відповідач був позбавлений можливості ознайомитися з умовами підписаного договору. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що також свідчить про його згоду з вказаними умовами. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що він був позбавлений можливості здійснювати погашення заборгованості оскільки позивачем було закрито картковий рахунок. Разом з цим, позивачем вказаний картковий рахунок не закривався та відповідач мав можливість здійснити погашення заборгованості за допомогою терміналу самообслуговування, шляхом внесення коштів готівкою в касу Банку, перерахувати з рахунків інших банків або з рахунків фізичної особи. Таким чином, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується наданим розрахунком. З урахуванням викладеного просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив позивача у яких зазначив, що враховуючи значний обсяг договору ознайомлення з ними потребує певного часу, що фізично неможливо у відділенні банку, отже він ніяк не міг бути ознайомлений з їх повним змістом під час укладення договору. Крім того, на початку липня 2020 року позивачем, в порушення умов договору, було в односторонньому порядку припинено виконання його умов, оскільки карту відповідача без існування на то законних підстав було заблокувано. З урахуванням викладено вважає, що з 31 липня 2020 року умови договору стали недійсними в частині нарахування відсотків на тіло кредиту.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений в установленому порядку, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 826,57 грн., щодо іншої частини позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, а саме у зв`язку з тим, що не був обізнаний про нарахування відсотків та про їх розмір.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 22.11.2011 між сторонами по справі був укладений Договір кредиту, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, та отриманням кредитної картки (а.с.23).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, і які розміщені на сайті банку www.privatbank.com.ua.

Разом з цим, доказів підписання зі сторони відповідача Умов та Правил надання банківських послуг, або витягу з них, що знаходяться в матеріалах справи позивач суду не надав.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою наданою позивачем (а.с.22).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, відповідач погашав кредит несвоєчасно, у зв`язку з чим, станом на 17.03.2021 має заборгованість в загальному розмірі 10 525 грн.97 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 8 465 грн. 68 коп.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредита - 0 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 8 465 грн. 68 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 2 060 грн. 29 коп.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 0 грн.; нарахована пеня - 0 грн.; нараховано комісії - 0 грн. (а.с.5-20).

В судовому засіданні відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту, проте не погоджується із розрахунком позивача відповідно до якого до заборгованості за тілом кредиту нараховано також відсотки за використання кредитного ліміту за серпень 2020 року у розмірі 639 грн.11 коп. Зазначив, що при укладенні кредитного договору його не було ознайомлено з умовами нарахування процентів за кредитною карткою, тому вважає нарахування останніх незаконним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містить умов щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, у тому числі і процентами за ст. 625 ЦК України, строку повернення кредиту (користування ним), тощо.

Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови і Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і що з ними був ознайомлений позичальник.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.

За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися банком.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Витяг з Тарифів не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 22.11.2011 шляхом підписання анкети-заяви. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, порядок її зміни та відповідальність позичальника у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

З наведених підстав суд відхиляє доводи, зазначені представником позивача у відповіді на відзив стосовно того, що підписання відповідачем анкети-заяви є достатнім доказом того, що ОСОБА_1 у повному обсязі був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, і погодився з ними.

Крім того, суд звертає увагу, що у анкеті-заяві відсутні відомості про картку, яку виявив бажання оформити на своє ім`я ОСОБА_1 , відомості щодо встановлення кредитного ліміту та умови надання кредитних коштів позивачем. А відтак, доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у якій сторонами погоджено умови кредитування, не відповідає матеріалам справи.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ознайомився зі змінами до п.2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківських послуг від 01.03.2019 року щодо нарахування відсотків за ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд» та доказів того, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про належне повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Крім того, у постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

За таких обставин, досліджені судом докази, у своїй сукупності дають підстави встановити факт отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами, отриманими у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Разом з тим, дослідивши виписку по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що в ній відображені операції, у тому числі, з автоматичного списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 відсотка, нарахування відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, пені, які не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості, оскільки позивачем не надано належних доказів погодження таких умов.

У постанові від 23 січня 2018 року (справа № 755/7704/15-ц, провадження № 61-283 св 18) Верховним Судом зазначено, що належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц зазначено, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищенаведене та обов`язок ОСОБА_1 повернути АТ КБ «ПриватБанк» суму фактично отриманих кредитних коштів, вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача, суд встановив, що сума отриманих відповідачем грошових коштів від Банку становить 7 826 грн. 57 коп.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним 22.11.2011 договором у сумі 7 826 грн. 57 коп.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн. за подання позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням № PROM5BPGGX.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 687 грн.75 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК (, юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) суму заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 22.11.2011 у розмірі 7 826 (сім тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 57 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) гривень 75 копійок.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко