Справа № 459/1063/21
Провадження № 2/459/594/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельникович М. В.

при секретарі Горощук А.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми та просить встановити наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 :

-без присутності матері ОСОБА_4 п`ятниця, субота, неділя з 16:00 год. до 19:00 год. за зареєстрованим місцем проживання дітей та/або за місцем проживання ОСОБА_3 з можливістю відвідування розважальних закладів, місць відпочинку та інших місць задоволення потреб дозвілля, культурних, релігійних і інших потреб молоді;

-без присутності матері ОСОБА_4 довготривале цілодобове виховання та спілкування з дітьми під час їхніх зимових, літніх канікул тривалістю 1 (один) тиждень у кожному із вказаних місяців канікул, а також при необхідності їх амбулаторного чи стаціонарного лікування - на час такого лікування.

В обгрунтування позову вказав, що в шлюбі з відповідачкою вони перебували з 2007р. За час шлюбу у нього з відоповідачкою народилось троє дітей, які є досі неповнолітніми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Червоноградського міського суду від 18.07.2018р. шлюб між ними було розірвано. Причиною його згоди на розірвання шлюбу позивач вказує аморальну поведінку відповідачки, оскільки вона неодноразово залишала дітей одних в квартирі, а сама в цей час відвідувала бари, кафе, де приймала участь у розпиті спиртного з іншими особами, схильними до такого ж способу життя, за кошти, які він давав на утримання сім`ї. Також позивач зазначає, що до місця проживання дітей у квартирі, яка між іншим належить їм на праві спільної власності, відповідачка його не допускає та влаштовує різні скандали, вчиняючи відносно нього домашнє психологічне насильство та перешкоджає йому приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, яких постійно налаштовує проти нього. Також зазначає, що на сьогоднішній день у них з відповідачкою неприязні відносини та тривалі судові, в тому числі майнові, спори, а також спори щодо їх участі в житті дітей. Окрім цього, відповідач зазначає, що за час шлюбу ним була придбана квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Він мав і має намір проживати у вказаній квартирі разом з дітьми, де вони всі зареєстровані, їх виховувати і утримувати і для цього у нього є всі можливості. Також позивач повідомляє, що відповідно до рішення Червоноградського міського суду від 03 жовтня 2019 року, яке переглядалось апеляційним судом та набрало законної сили 3.09.2020 року, йому усунуто перешкоди в користуванні названою квартирою де в даний час проживає колишня його дружина з дітьми, та вселено в неї. Проте, незважаючи на рішення суду про усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою, в тому числі з метою виховання та утримання дітей, відповідачка ніяким чином не дає йому можливості приймати участь не те що у вихованні, а й взагалі у спілкуванні з дітьми, перешкоджаючи йому у всякий спосіб навіть у доступі до власної квартири. Також зазначає, що у 2018 році він звертався до Органу опіки та піклування виконкому Червоноградської міської ради про визначення способу участі у вихованні дітей. Згідно з висновками комісії з питань захисту прав дитини від 6.11.2018 року № 166 визначено його спілкування з дітьми двічі на тиждень у середу з 16.00 год. до 19.00 год., у суботу з 14.00 год. до 18.00 год. Вказані висновки затверджені виконавчим комітетом Червоноградської міської ради 13.11.2018 року. Проте даних висновків відповідач на практиці жодного разу не дотримувалася і позивач вважає. що це обумовлене як їхніми неприязними відносинами та тривалими судовими спорами, так і характером відповідачки. Згідно з рішенням Червоноградського міського суду від 11.09.2020р. визначено місце проживання дітей - неповнолітніх синів ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 з відповідачкою ОСОБА_4 . Вказане рішення оскаржено ним в апеляційному порядку. Окрім цього позивач зазначає, що відповідно до судового наказу Червоноградського міського суду від 15.05.2018р., виданого за заявою відповідачки, він має сплачувати аліменти на трьох дітей в розмірі 1/2 частини від свого заробітку (доходу), позаяк самостійного доходу для утримання дітей у неї не має. Аліменти згідно з вказаним наказом стягуються з його пенсії та коштів, які отримує на відшкодування шкоди спричиненої на виробництві. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 20.04.2021 року судом було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 07.06.2021року з повідомленням сторін.

21.05.2021 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в позові за недоведеністю позовних вимог. В обгрунтування зазначила, що не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Також зазначила, що з відповідачем у них неприязні відносини, оскільки він її 22.04.2018року побив, на підставі чого було відкрите кримінальне провадження, а також вчиняв щодо неї домашнє насильство. Крім того, позивач побив і її подругу, яка її захищала від побоїв відповідача. Разом з тим зазначила, що не заперечує проти його виховання та спілкування з дітьми без її участі, проте, послалася на постанову Верховного суду від 20.06.2020року щодо участі у вихованні батька без присутності матері.

02.06.2021року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачка не спростувала в своєму відзиві обґрунтувань його позову. Також зазначив, що у них склалися неприязні відносини, однак посилання відповідачки на її звернення у правоохоронні органи не стосуються відносин з дітьми, та додатково зазначив, що обидва кримінальні провадження, як йому відомо, закриті. Щодо звернення відповідачки про вчинення насильства в сім`ї позивач вказує на те, що такого не вчиняв, вчинення такого не було доведено та постановою Львівського апеляційного суду від 21.04.2021року провадження у даній справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Звернув увагу суду на те, що відповідач не проти його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, відтак просив позов задовольнити.

07.06.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та його представника про витребування в Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради висновку щодо способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

02.07.2021року на адресу суду надійшов витяг з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області № 213 від 13.11.2018 р..

05.07.2021 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 03.08.2021року.

В судовому засіданні 03.08.2021 року позивач та його представник позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також позивач зазначив, що відповідачка продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, рішення органу опіки та піклування не виконує, у визначені дні побачень відвозить дітей у село, а він не має змоги туди їздити. Стверджував, що хотів полікувати одного з синів, проте відповідачка не дала йому такої змоги. Разом з тим зазначив, що аліменти він сплачує на утримання дітей і хотів би бачити дітей та спілкуватися з ними саме без участі відповідачки, оскільки у нього з нею неприязні відносини і їх нормальне спілкування є неможливим, тому не бажає, щоб діти брали у цьому участь.

Представник відповідачки у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що відповідачка не чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки позивач має в їх спільній квартирі свою кімнату, може приходити і бачитися з дітьми у будь-який час. Окрім цього зазначив, що позивач обрав невірний спосіб захисту і повинен був звертатися із вимогами про збільшення кількості днів і годин для побачень з дітьми та звернув увагу, що позивач не звертається із вимогою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Також представник відповідачки наголосив на тому, що вона не заперечує проти виховання та спілкування батька з дітьми без її участі. Зважаючи на зазначене просив в позові відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від представника органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.08.2021р. була оголошена перерва до 13.09.2021року.

13.09.2021р. представник позивача подав суду письмові пояснення на підтримку обраного способу захисту порушених прав позивача та на спростування доводів представника відповідача. В даному судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити; а представник відповідача позов заперечив, просив відмовити у задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20.10.2007року сторони перебували у шлюбі з 20.10.2007року (а. с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 14).

Рішенням Червоноградського міського суду 18.07.2018р. шлюб між сторонами розірвано (а. с. 15).

З копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області № 213 від 13.11.2018 р. (п. 22) вбачається, що дозволено позивачу зустрічатися з малолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 двічі на тиждень у середу з 16.00 год. до 19.00 год., у суботу з 14.00 год. до 18.00 год.(а. с. 26, 159).

Згідно з рішенням Червоноградського міського суду від 03 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 03.09.2020 року, позивачу усунуто перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та вселено у вищезазначену квартиру (а. с. 37-43).

Рішенням Червоноградського міського суду від 11.09.2020р. визначено місце проживання дітей - неповнолітніх синів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 з відповідачкою ОСОБА_4 (а. с. 32-36).

Згідно з рішенням Червоноградського міського суду від 18.01.2021 р. задоволено первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя (а. с. 44-46). Проте, суду не надано доказів щодо набрання даним рішенням законної сили.

Як вбачається з копії довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради № 200 від 08.06.2020року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 163).

Згідно висновку про стан здоров`я № 885 Червоноградської міської лікарні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на обліку у лікарів: дерматовенеролога, психіатра, нарколога не знаходиться (а. с. 18).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серї НОМЕР_5 , виданого 12.03.2021року відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєструвала шлюб 12.03.2021року з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 (а. с. 152).

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2021року визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн, проте постановою Львівського апеляційного суду від 21.04.2021року вищезазначену постанову суду скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 89-91, 98-102).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є її колишньою невісткою та підтвердила, що вона не дає батькові бачитися з дітьми, не дозволяє з ними гуляти, тільки в її присутності. Зазначила, що перешкоди чиняться відповідачкою щодо спілкування з дітьми ще з 2019-2020року, а саме з 2019р. не давала бачитися, а з 2020р. не дає навіть розмовляти по телефону. Також зазначає, що у її сина з дітьми конфліктів не було, проте дітей відповідачка намовляє, щоб діти не спілкувалися з ним.

Надаючи правову оцінку спору суд виходить з наступних правових норм.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З наданих сторонами та їх представниками доказів та пояснень вбачається, що між ними не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу.

Зокрема, відповідачка вважає, що вона не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми.

Проте позивач стверджує, що відповідачка дітей у визначені йому дні для спілкування та виховання з ними не дає, відвозить у село, тим самим перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, з приводу чого він звертався із скаргою до органу опіки та піклування 06.04.2021року (а. с. 50), проте листом від 26.04.2021р. йому була надана відповідь, з якої вбачається, що оскільки в провадженні суду перебуває дана справа та керуючись ст. 19 СК України орган опіки і піклування припинив розгляд даної скарги. Також позивач зазначає, що спілкування із дітьми повинно відбуватися за місцем їх реєстрації або за місцем його проживання.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Вирішуючи питання участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, суд виходить також з положень ст. ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч.1 ст.76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей, які полягають в забезпеченні їх розвитку у стійкому середовищі.

Також, суд враховує, що між сторонами склалися неприязні відносини, що пов`язані з поділом майна, визначенням місця проживання дітей, а також зверненням з заявами в поліцію щодо вчинення домашнього насильства відносно один одного, які перешкоджатимуть відновленню батьківських стосунків із дітьми та не забезпечать дітям нормального психологічного стану під час спільних (із участю матері) зустрічей.

При цьому, суд враховує, що позивач активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, працює та отримує пенсійні виплати та має належні житлові умови.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд враховує вік кожної дитини, який свідчить про досягнення ними певного ступеня розвитку, що дозволяє їм перебувати окремо від матері, але під наглядом дорослої людини певний проміжок часу, що не може завдати їм будь-якої шкоди.

Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми не зашкодить їм, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дітей, відповідатиме їх можливості у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про їх фізичний та духовний розвиток.

В ході судового розгляду не здобуто доказів, які б свідчили про обмеження права позивача на спілкування з дітьми, як і доказів того, що таке спілкування має чи може мати негативний вплив на дітей, тому суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_3 має право на спілкування з дітьми.

Враховуючи думку відповідачки та її представника, який в судових дебатах зазначив, що відповідачка не проти того, щоб діти бачилися з позивачем у визначений ним час та без її присутності, а навпаки хоче, щоб батько брав активну участь у вихованні дітей, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності з вищевказаними правовими нормами, враховуючи покази свідка, суд приходить до висновку про те, що порядок, запропонований позивачем, його участі у спілкуванні та вихованні дітей, підлягає встановленню в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити спосіб участі батька ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у такий спосіб та час:

-без присутності матері ОСОБА_4 у п`ятницю, у суботу та у неділю в період часу з 16:00 год. до 19:00 год. за зареєстрованим місцем проживання дітей та/або за місцем проживання ОСОБА_3 з можливістю відвідування розважальних закладів, місць відпочинку та інших місць задоволення потреб дозвілля, культурних, релігійних і інших потреб молоді;

-без присутності матері ОСОБА_4 довготривале цілодобове виховання та спілкування з дітьми під час їхніх зимових, літніх канікул тривалістю 1 (один) тиждень у кожному із вказаних місяців канікул, а також при необхідності їх амбулаторного чи стаціонарного лікування - на час такого лікування.

Визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам малолітніх дітей та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Разом з тим, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, їх інтересам.

Відтак, суд вважає за необхідне надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн., що сплачений ним при подачі позовної заяви.

В свою чергу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК України).

Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу надано: ордер про надання правничої допомоги серії ВС № 1013543 на підставі договору №19.01.20 від 29.01.2020р. (а. с. 56); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 57); квитанцію № 31991376 від 22.04.2021р. (а. с. 67) та детальний опис виконаних робіт по справі (а. с. 144).

Суд також враховує положення ч.2 ст. 141 ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачка просила зменшити розмір судових витрат, посилаючись на те, що вона має на утриманні трьох неповнолітній дітей.

Суд, дослідивши долучені стороною позивача документи, що пов`язані з витратами на правничу допомогу та враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, а також позицію відповідачки, що просила зменшити такі витрати, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. є завищеними, а тому, підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 19, 141, 153, 157, 159 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у такий спосіб та час:

-без присутності матері ОСОБА_4 у п`ятницю, у суботу та у неділю в період часу з 16:00 год. до 19:00 год. за зареєстрованим місцем проживання дітей та/або за місцем проживання ОСОБА_3 з можливістю відвідування розважальних закладів, місць відпочинку та інших місць задоволення потреб дозвілля, культурних, релігійних і інших потреб молоді;

-без присутності матері ОСОБА_4 довготривале цілодобове виховання та спілкування з дітьми під час їхніх зимових, літніх канікул тривалістю 1 (один) тиждень у кожному із вказаних місяців канікул, а також при необхідності їх амбулаторного чи стаціонарного лікування - на час такого лікування.

Стягнути з ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.09.2021 року.

Суддя: М. В. Мельникович