"28" вересня 2021 р. Справа № 363/4253/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., розглянувши заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Нагалка Ярослава Ярославовича про забезпечення первісного позову позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.

27 вересня 2021 року від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Нагалка Я.Я. надійшла заява про забезпечення первісних позовних вимог шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: 1/3 частину земельної ділянки кадастровий номер :11:169:0035, загальною площею 0,2745 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська селищна рада (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 18); 1/12 частина квартири площею 54,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18); 1/1 частину земельної ділянки кадастровий номер :07:215:0155, загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18) та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь які реєстраційні дії або вносити будь які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь які інші дії з державної реєстрації прав щодо вищевказаного нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 .

Подана заява обґрунтована тим, що 30.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно із яким відповідач отримав у борг від позивача кошти в сумі 230 198, 25 грн. з умовою їх повернення у повному обсязі до 31.01.2020 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов ОСОБА_2 було власноруч складено розписку та передано її ОСОБА_1 в присутності трьох свідків, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 13.01.2020 року ОСОБА_2 повернувся частину суми боргу, у розмірі 5 000, 00 грн.Однак, не зважаючи на досягнуту між сторонами домовленість, відповідач свої зобов`язання згідно укладеного договору позики (оформленого розпискою) в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 і звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 225 198, 25 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач за первісним позовом також вважає за необхідне у вищевказаній справі вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно дост. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1-2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони вчиняти певні дії.

Тобто, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів Великої палати Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 року прийнятій в межах розгляду справи N 753/22860/17, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд повинен враховувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки унеможливити таке виконання.

Як роз`яснено упостанові Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно з ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За висновком ВС/КЦС, викладеними в ухвалі від 30.09.2020 року у справі N 724/569/20 (предмет спору стягнення грошових коштів) суди встановивши, що предметом спору є стягнення грошових коштів за договором позики, які відповідач в добровільному порядку не повертає, а тому існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову (накладено арешт на нерухоме майно).

Оскільки позивач звернувся з вимогою про стягнення суми у розмірі 225198,25 грн. та на підтвердження існування боргових зобов`язань надав належні докази, з метою забезпечення реалізації можливого рішення суду про стягнення суми боргу яка є значною, та враховуючи, що обмеження викликані забезпеченням позову носять тимчасовий характер, суд вважає доведеними підстави, які зумовлюють необхідність забезпечення позову.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.09.2021 року відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частину земельної ділянки кадастровий номер :11:169:0035, загальною площею 0,2745 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська селищна рада (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 18); 1/12 частину квартири площею 54,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18) та 1/1 частину земельної ділянки кадастровий номер :07:215:0155, загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про стягнення боргу може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за користування позикою, на думку суду є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки у разі не застосування заходів забезпечення позову відповідач буде мати можливість відчужити належне йому на праві власності майно, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Як передбачено положенням частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно залишається в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час, що узгоджується з позицією вищевказаної постанови ВП/ВС).

Однак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь які інші дії з державної реєстрації прав щодо вищевказаного нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку з необгрунтованістю вимог в цій частині заяви.

Керуючись статтями 149-153, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення первісного позову задовольнити частково.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту на:

-1/3 частину земельної ділянки кадастровий номер :11:169:0035, загальною площею 0,2745 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська селищна рада (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 18), яка належить ОСОБА_2 ;

-1/12 частину квартири площею 54,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18), яка належить ОСОБА_2 ;

-1/1 частину земельної ділянки кадастровий номер :07:215:0155, загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18), яка належить ОСОБА_2 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом, відповідач за зустрічним: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя М.Б. Баличева