Справа № 452/4442/21
УХВАЛА

23 грудня 2021 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,
з участю секретаря судових засідань Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного постановами державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Шевчик Р.М. в інтересах якого діє адвокат Золотухін Олександр Олександрович, звернулися до суду зі скаргою про скасування арешту майна, накладеного постановами державного виконавця, заінтересована особа старший державний виконавець Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. у якій просить:
- поновити строк звернення до суду;
- визнати протиправною відмову Самбірського ВДВС оформлену листом за вих. №7725/19.12-40/32781 у знятті арешту із зарплатного рахунку боржника ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Самбірський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати накладений постановами у виконавчому провадженні: №36462431 від 01.10.2021 року, №52810728 від 01.10.2021 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 (відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк») і є рахунком, куди зараховується заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи подану скаргу, покликаються на те, що впровадженні Самбірського ВДВС наявні два відкриті виконавчі провадження №36462431 та №52810728 відносно ОСОБА_1 .

Під час вчинення виконавчих дій в обох виконавчих провадженнях були накладені арешти на рахунки заявника ОСОБА_1
03 листопада 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Золотухіна О.О. звернувся до Самбірського ВДВС у Самбірському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) із заявою, в якій просив зняти арешт із одного рахунку боржника ОСОБА_1 з огляду на те, що на цей рахунок він отримує заробітну плату.
Листом від 12.11.2021 року, який був отриманий представником ОСОБА_1 - 25.11.2021 року, Самбірський ВДВС у Самбірському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) відмовив у знятті арешту із зарплатного рахунку.
Вважають такі дії виконавчої служби протиправними з огляду на наступне.
Відповідно п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі за текстом також Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
У відповідності до п.п. 6 п. 2 та п. 69 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 01 квітня 2019 року №56), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/849, поточний рахунок-рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати,стипендії,пенсії,соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку,визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок). Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.
Поряд із цим, зважаючи на приписи ст.46 Конституції України, щодо забезпечення рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, встановленого законом для заробітних плат, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, боржник не може бути обмежений у розпорядженні своєю заробітною платою, незважаючи на можливість державного виконавця звернути на неї часткове стягнення у розмірі від 20 % до 50% (ч.2 ст.70 Закону).
Водночас п.9.9. «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. №22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за №377/8976(далі за текстом також Інструкція) визначено, що кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/ інкасового доручення (розпорядження)за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.
З вищевказаних приписів Інструкції вбачається, що при накладенні арешту державним виконавцем Боржнику забороняється взагалі користуватися коштами на арештованому рахунку, що ставить його в вразливу позицію (відсутність коштів для існування), порушує ст.46 Конституції України та ч.2 ст.70 Закону.
Громадянин не повинен страждати за відсутності належного правового регулювання ситуації при якій з його заробітної плати може бути стягнуто не більше 50% коштів, але при цьому арештовується банківський рахунок із забороною користуватися будь-якими коштами на даному рахунку, тому що законодавчо не врегульовано можливість розділення коштів за цільовим призначенням на одному рахунку.
Згідно ст.59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Зважаючи на арешт зарплатного рахунку боржника та наявність довідки №1475кп/вих від 02.11.2021 року виданої військовою частиною НОМЕР_2 , де працевлаштований боржник, про те, що рахунок № НОМЕР_1 (відкритий у ПАТ КБ "ПриватБанк") є рахунком куди зараховується заробітна плата.
Представник скаржника подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, та просить вважати остаточними вимогами скарги прохальну частину у такій редакції:
-«скасувати накладений постановами у виконавчому провадженні: №36462431 від 01.10.2021 року, №52810728 від 01.10.2021 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 (відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк») і є рахунком, куди зараховується заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 »
Заінтересована особа старший державний виконавець Самбірського міськрайонного відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить слухати скаргу у її відсутності, не заперечує проти задоволення даної скарги.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. знаходяться два виконавчі провадження №36462431 та №52810728 відносно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчих листі, які видано Самбірським міськрайонним судом Львівської області, що стверджується відповідними постановами про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
У рамках виконання вказаних судових рішень державним виконавцем 01.10.2021 року, у виконавчому провадженні №36462431 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.
Відповідно до частини першої та другої ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Таким чином вбачається, що скаржник є боржником по справі за судовим рішенням про стягнення із нього суми боргу, рішення суду набрало законної сили та передано для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. Державний виконавець здійснює дії, які спрямовані на примусове виконання судового рішення та стягнення із боржника встановленої суми боргу.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Згідно з ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Частиною 1 та 3 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити - статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Як вбачається з довідки виданої військовою частиною НОМЕР_2 м. Яворів Львівської області від 02.11.2021 року, убачається що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та отримує грошове забезпечення на картковий рахунок ПриваБанку ( НОМЕР_1 ).
Вказане вище свідчить, що державний виконавець, звертаючи стягнення на вказані грошові кошти боржника діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду.
Однак, з наведеного вище стає очевидним, що арешт на підставі постанови державного виконавця був накладений в тому числі на рахунок ОСОБА_1 , на який останній отримує заробітну плату, а тому останній не має можливості фактично користуватися нею. При цьому після встановлення усіх обставин та віднайдення джерел прибутку боржника державний виконавець продовжує дію арешту вказаного рахунку достеменно знаючи про його призначення та не вживає жодних дій навіть після відповідного повідомлення боржником.
Разом з тим із вказаних вище норм ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_1 може відраховуватися стягнення від 20% до 50%, а тому накладення арешту на весь рахунок призводить до позбавлення останнього заробітної плати в цілому, що порушує права ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що сам боржник звертався до державного виконавця з відповідним клопотанням про скасування постанов про арешт котів, тим більше, що такий арешт унеможливлює своєчасне здійснення усіх виплат боржником, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.
Також боржник вказує на виконання своїх обов`язків по сплаті боргу та відсутність із його сторони дій, які б свідчили про його намір ухилятися від виконання судового рішення.
Державний виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі. Проте державним виконавцем арешт з коштів боржника не знято без будь-яких обґрунтувань.
Частиною 1 та 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Таким чином суд, розглядаючи вказану скаргу приходить до висновку, що арешт коштів боржника, а саме рахунку, який використовується для надходження та отримання заробітної плати, суперечить положенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», якою, серед іншого, передбачено граничні розміри відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 340/1018/19 17 січня 2020 року зазначив, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
При цьому варто врахувати і те, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань із коштів, які отримує боржник як заробітна плата, а тому суд приходить до переконання, що арешт рахунку разом із заробітною платою особи, після вирахування з неї сум платежів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на належне отримання заробітної плати.
Отже такі дії державного виконавця порушують права заявника, в тому числі гарантовані ст. 43 Конституції України.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено,що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Зважаючи на обставини справи, відновлення прав скаржника, яке полягає в отриманні належної йому заробітної плати, враховуючи поведінку останнього, який виконує рішення суду сплачуючи кошти, що відраховують із його заробітної плати та не вчиняє дій, що можуть свідчити про ухилення ним від виконання рішення суду, відсутності заперечень з боку державного виконавця, який не вказав підстави необхідності продовження такого арешту та не заперечував проти його скасування, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав скаржника є зобов`язання державного виконавця зняти арешт з коштів, який накладений постановами про арешт коштів від 01.10.2021 року за виконавчими провадженням №36462431, №52810728 про накладення арешту на картковий рахунок для виплати заробітної плати за № НОМЕР_1 , безпідставне існування якого порушує права скаржника, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 451 ЦПК України.
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати Самбірський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати накладений постановами у виконавчому провадженні: №36462431 від 01.10.2021 року, №52810728 від 01.10.2021 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 (відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк») і є рахунком, куди зараховується заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя