ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/128/17
Провадження №2/477/689/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

представника позивача (представника відповідача за зустрічним позовом) не з`явився,

представника відповідача (представника позивача за зустрічним позовом) Пірог С.В.,

розглянувши цивільну справу за

первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Діонісій VN до ОСОБА_1 про відшкодування працівником підприємства завданих збитків,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Діонісій VN про визнання недійсним договору про повну матеріальну відповідальність,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю Діонісій VN (далі ТОВ Діонісій VN) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з нього 195152 грн 87 коп відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству.

В позові зазначало, що з 24 листопада 2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ Діонісій VN водієм автотранспортних засобів. В той же день між сторонами був укладений договір про його повну індивідуальну матеріальну відповідальність. ОСОБА_1 виконував роботу на орендованому позивачем у фермерського господарства Південні лани вантажному автомобілі МАЗ 6501 А8 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22 січня 2016 року ОСОБА_1 , керуючи вищевказаним автомобілем, на автомобільній дорозі Н-11 Миколаїв -Дніпропетровськ, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), в якій вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Новобузського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вантажний автомобіль МАЗ 6501 А8 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився у власності фермерського господарства Південні лани та був переданий в оренду позивачу. Вартість ремонтних робіт, понесених власником автомобіля, склала 397140 грн. 45 коп., а видатковими накладними підтверджено витрати на 369071 грн. 15 коп. Страхова компанія, в якій фермерське господарство Південні лани застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, відшкодувала завданий збиток в сумі 173918 грн. 28 коп. Залишок невідшкодованого збитку ТОВ Діонісій VN відшкодував фермерському господарству Південні лани в розмірі 195152 грн. 87 коп.

Посилаючись на те, що вказана шкода була заподіяна неправомірними діями ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків у ТОВ Діонісій VN і воно відшкодувало фермерському господарству Південні лани збиток в розмірі 195152 грн.

87 коп., тому просило стягнути з відповідача на свою користь вказану суму.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року позов був задоволений повністю.

Проте, ухвалою суду від 21 травня 2021 року заочне рішення було скасовано і справа призначена до судового розгляду в загальному порядку.

Далі, ухвалою суду від 15 червня 2021 року, під час підготовчого провадження, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ Діонісій VN, в якій він просив визнання недійсним договір з цим підприємством про повну матеріальну відповідальність від 24 листопада 2015 року.

В зустрічній позовній заяві зазначав, що укладений із ним договір про повну матеріальну відповідальність не відповідає вимогам закону, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 135-1 КЗпП, так як він може бути укладений лише з працівником, який займає посаду, яка входить до переліку посад і робіт, затвердженого в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте посада водія не входить до такого переліку. Про це було виписано в постанові Верховного суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-16цс12, а також і в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 523/18122/15-ц.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року підготовче провадження в справі було завершено і справа призначена до судового розгляду.

На розгляд справи представник позивача за первісним позовом 9представник відповідача за зустрічним) не з`явилася, про час та місце ТОВ Діонісій VN повідомлялося належним чином, направлені на його адресу повідомлення на останні два засідання повернулися з відміткою, що адресат відсутній за адресою. Проте відповідно до положень ст. 131 ЦПК України учасник справи зобов`язаний повідомляти про зміну свого місця знаходження, а оскільки таких заяв не надходило від ТОВ Діонісій VN, то воно вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Раніше, в період серпня-вересня 2021 року представник ТОВ Діонісій VN подавала письмові заяви про розгляд справи без її участі, задовольнивши первісний позов, а в задоволенні зустрічного - відмовити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов зустрічний просив задовольнити з підстав, викладених в ньому, і в такому разі - в задоволенні первісного позову відмовити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника ТОВ Діонісій VN, заслухавши пояснення та посилання представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом), дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, наказом від 23 листопада 2015 року № 35-к ТОВ Діонісій VN, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до даного товариства з 24 листопада 2015 року водієм автотранспортних засобів.

24 листопада 2015 року між ТОВ Діонісій VN та ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

04 грудня 2015 року між ПАТ Страхова компанія Універсальна та фермерським господарством Південні лани був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту в тому числі автомобіля марки МАЗ 6501А78, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22 січня 2016 року на автомобільній дорозі Н-11 Миколаїв - Дніпропетровськ, на 181 км відбулася ДТП за участю автомобіля марки МАЗ 6501А78, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 та автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Новобузського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у спричиненні цього ДТП і на нього накладено стягнення в розмірі 340 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 16 лютого 2016 року

Відповідно до умов договору № 3111/253/000055 добровільного страхування наземного транспорту від 04 грудня 2015 року, цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу МАЗ 6501 А8 реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано Публічним акціонерним товариством Страхова компанія Універсальна строк дії договору - до 04 грудня 2016 року. Страхувальником і власником даного транспортного засобу є фермерське господарство Південні лани.

Як вбачається з копії матеріалів страхової справи № 20333 розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження застрахованого транспортного засобу марки МАЗ 6501А78, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 397140 грн. 45 коп. Однак публічне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна, виплатило відшкодування по страховому випадку від 22 січня 2016 року фермерському господарству Південні лани в сумі 173918 грн. 28 коп., на підставі п.9.6.1 договору № 3111/253/000055 добровільного страхування наземного транспорту, в зв`язку з тим, що транспортний засіб було застраховано на суму, що є нижчою від його дійсної ринкової вартості на момент укладання вказаного договору.

Розмір матеріальних збитків понесених фермерським господарством Південні лани підтверджених видатковими накладними складає 369071 грн. 15 коп.

Згідно до положень ст. 803 Цивільного кодеку України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В зв`язку з чим ТОВ Діонісій VN, у користуванні якого знаходився вищевказаний транспортний засіб на підставі договору оренди, було сплачено розмір невідшкодованого збитку власнику - фермерському господарству Південні лани, що підтверджується платіжними дорученнями (369071 грн. 15 коп. -173918 грн. 28 коп.=195152 грн. 87 коп.) (а.с.22-25).

При цьому, відповідно до п.1.7 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного 24 листопада 2015 року між ТОВ Діонісій VN та

ОСОБА_1 , у разі пошкодження вантажного авто внаслідок ДТП з вини працівника, він відшкодовує підприємству заподіяну цими діями шкоду в повному обсязі або ж за його згодою проводить за свої кошти відновлювальний ремонт.

В зв`язку з цим, ТОВ Діонісій VN вказувало, що саме неправомірні дії водія ОСОБА_1 призвели до ДТП, внаслідок якого орендований транспортний засіб МАЗ 6501 А8 отримав механічні пошкодження, а між ним та ТОВ Діонісій VN був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, тому він несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємства

В той же час, як вбачається з положень ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Згідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до статті 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до вимог частини першої статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до частини першої статті 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Разом з тим, відповідальність за заподіяння матеріальної шкоди у трудовому праві має істотну кваліфікуючу ознаку - заподіяння працівником шкоди підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків (частина перша статті 130 КЗпП).

Проте, укладення договору про повну матеріальну відповідальність між ТОВ Діонісій VN та ОСОБА_1 не мало законних підстав, оскільки посада водія транспортного засобу не входить до переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори, про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.77 №447/24.

Так, у правовому висновку Верховного Суду України від 25 квітня 2012 у справі №6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди.

Отже, договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з особами, які не включені до переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсними. Таким чином, сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Це також було визначено і в постанові Верховного суду України від 25 квітня 2012 року в цивільній справі №6-16цс/12.

Таким чином суд погоджується із обґрунтуванням зустрічної позовної заяви

ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним призначити окреме судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки на завершення розгляду розрахунки щодо них сторонами не надано..

За викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю Діонісій VN до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування збитку, завданого працівником підприємства в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 195 152 грн 87 коп.- відмовити.

Зустрічний позовом ОСОБА_1 задовольнити.

Визнання недійсним договір про повну матеріальну відповідальність, укладений 24 листопада 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю Діонісій VN та ОСОБА_1 .

Призначити судове засідання щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на 24 січня 2022 року об 08.30.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 24 грудня 2021 року.

Суддя Р.В.Козаченко