ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7111/21 Справа № 200/7261/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, а саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі № 200/7261/13-ц.

Зазначеним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволені частково та стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 20000 грн., а решті вимог відмовлено.

Заява мотивована тим, що листом від 20 грудня 2017 директор юридичного департаменту ДВСУ повідомив стягувача про неможливість виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року, оскільки до заяви про виконання судового рішення додана лише його копія, а також не доданий оригінал виконавчого листа, що суперечить вимогам Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 року. Це, на думку заявника, ускладнює виконання судового рішення, оскільки ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року було роз`яснено інше рішення суду, де судом встановлено, що в розумінні п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, виконавчим документом є копія рішення суду, яке набрало законної сили. Також цією ухвалою роз`яснено, що зазначене рішення підлягає примусовому виконанню відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі заяви стягувача, або добровільному виконанню Державною казначейською службою України шляхом безспірного списання коштів на користь заявника. Вказані обставини, на думку заявника, ускладнюють виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі № 200/7261/13-ц, тому він просить встановити порядок і спосіб виконання рішення суду відповідно мотивувальній частині цього рішення та наявним обставинам: Боржник, тобто ДКСУ, який отримав заяву стягувача про виконання рішення з доданням копії самого рішення, повинен виконати це рішення без будь-яких додаткових вимог, зокрема направлення йому стягувачем оригіналу виконавчого листа.

В судовому засіданні стягувач уточнив вимоги своєї заяви та просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі № 200/7261/13-ц, а саме зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити йому заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Додатково пояснив, що протягом багатьох років вказане рішення суду не виконується компетентними органами, незважаючи на те, що факт його невиконання та порушення Україною конвенційних прав заявника встановлені рішеннями Європейського суду з прав людини. З наведених підстав просив заяву задовольнити та змінити спосіб виконання судового рішення зі стягнення моральної допомоги на зобов`язання виплатити кошти.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено змінити спосіб виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі № 200/7261/13-ц, а саме зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень; в іншій частині вимог заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що тривале невиконання судового рішення призводить до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , а також може становити порушення як вимог національного законодавства та і практики Європейського суду з прав людини, тому з метою створення умов для виконання судового рішення, забезпечення його ефективного і швидкого виконання, суд вважає за доцільне змінити спосіб його виконання з вимоги «стягнути» моральну шкоду на зобов`язання компетентного органу Державної казначейської служби України виплатити ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Така зміна способу виконання судового рішення не є застосуванням нового способу захисту порушеного права та не змінює рішення по суті, а лише є прийняттям судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду змінити та задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції суттєво порушено норми процесуального закону, яке призвело до помилки суду, а саме відсутність зазначення в оскаржуваній ухвалі змін обставин справи за час судової тяганини, обумовленої цими змінами формулювання вимог заяви позивачем, зазначення у яких саме в яких вимогах відмовлено та їх обґрунтування.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що тривале невиконання судового рішення призводить до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , а також може становити порушення як вимог національного законодавства та і практики Європейського суду з прав людини, тому з метою створення умов для виконання судового рішення, забезпечення його ефективного і швидкого виконання, суд вважає за доцільне змінити спосіб його виконання з вимоги «стягнути» моральну шкоду на зобов`язання компетентного органу Державної казначейської служби України виплатити ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Така зміна способу виконання судового рішення не є застосуванням нового способу захисту порушеного права та не змінює рішення по суті, а лише є прийняттям судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У п.10 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або заміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями цивільного процесуального законодавства суд, ухвалюючи рішення в справі, повинен повно і всебічно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо (ст. 264 ЦПК України).

Так, задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року , суд першої інстанції фактично змінив рішення суду та ухвалив судове рішення по вимогам, які взагалі не розглядалися судом, а також не зазначив в ухвалі у яких саме вимогах відмовлено та не обґрунтував підстав такої відмови.

При вищевикладених обставинах, допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко