Справа № 308/3695/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за заявою про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться заява №308/3695/17 за заявою ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за заявою про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами.

30.08.2021 позивачем подано заяву про відвід головуючому судді у справі.

Зазначена заява мотивована тим, що, на думку відповідача, суддею Данко В.Й. вже було 23.10.2018 року винесено рішення по справі 308/3695/17, однак це рішення Верховний суд своєю постановою від 21.04.2021 року скасував, а саме рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2019 року в частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що 18.08.2021 року ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2018 року за ново виявленими обставинами та відповідно до авто розподілу заява про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2018 року за нововиявленими обставинами передана судді Данко В.Й.

У зв`язку з тим, що ухвалене рішення Ужгородським міськрайонним судом під головуванням судді Данко В.Й. було скасовано Верховним судом від 21.04.2021 року, то суддя Данко В.Й. з врахуванням припису ч. 5 ст. 37 ЦПК України не може бути суддею в цій справі, заявляє відвід головуючому судді Данко В.Й.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, розглянувши заяву про відвід, доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Водночас, ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності до ст. 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У контексті незалежності у рамках судових органів за положеннями Принципу I (2)(d) - «судді не повинні нести обов`язок звітування по суті розглянутих ними справ перед будь-ким поза судовою системою» , а «звіти» по суті справи, навіть перед іншими членами судової системи не сумісні з особистою незалежністю (п. 67 вищенаведеного висновку); водночас, згідно з Рекомендацією N R (94) 12, Принцип I (2)(a)(i) передбачає, що «рішення суддів не повинні бути предметом перегляду поза процедурами оскарження, як це передбачено законом».

Заявник зазначив, що підставою для відводу є те, що суддею розглянута справа з аналогічним предметом спору, однак суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Проаналізувавши положення ст.ст. 36-40 ЦПК України, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, відсутність правових підстав для його задоволення, у зв`язку з чим вважає за необхідне передати цивільну справу до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід судді Данко В.Й.

Керуючись ст.ст. 36-40, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами визнати необгрунтованою та передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати цю заяву про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко