Єдиний унікальний номер 341/1367/20
Номер провадження 2/341/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді - Гаполяка Т. В.

cекретаря судового засідання - Ворох З. Д.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове нерухоме майно за законом,-

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Галицької міської ради Івано-Франківської області та просить:

- встановити факт, що він, ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом восьми років до дня його смерті з 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, на земельну ділянку розміром 1,3212 га, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042229, на плані зовнішніх меж земельної ділянки позначена як ділянка № НОМЕР_1 , S=0,7545 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ділянка № НОМЕР_2 , S= 0,5667 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку ОСОБА_2 успадкував після смерті дружини ОСОБА_3 , однак документально не оформив;

- земельну ділянку розміром 1,0811 га, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042139, на плані зовнішніх меж земельної ділянки позначена як ділянка № НОМЕР_1 , S=0,5628 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ділянка № НОМЕР_2 , S= 0,1379 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № НОМЕР_3 , S= 0,3804 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги покликається на те, що здійснював догляд та матеріально утримував ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до дня їхньої смерті, оскільки вони були одинокими, родичів у них не було. Крім цього, вони були особами похилого віку, потребували допомоги, через що він почав проживати спільно з ними, як одна сім`я, вести спільне господарство, здійснював їх поховання, а після смерті ОСОБА_2 продовжував користуватись майном.

Ще за життя, 01 березня 2002 року ОСОБА_3 подарувала йому житловий будинок з господарськими будівлями. За відсутності заповіту після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом, яку він бажає прийняти. Однак, спадкоємців за законом, які б мали право прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , крім нього, не має. Необхідно встановити факт проживання однією сім`єю спільно зі спадкодавцем не менше як п`ять років, оскільки це дасть йому право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ця обставина зумовила необхідність звернення до суду.

28 серпня 2021 року в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, при цьому зазначив, що після смерті ОСОБА_3 з 2003 року він приносив харчі ОСОБА_2 , допомагав по господарству. Його мама варила їм їжу і він також приносив до них. У 2003 році одружився і почав проживати в господарстві дружини. Просив позовні вимоги задовольнити.

Надалі представником позивача-адвокатом Шевчук-Філімон Н. М. подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, зазначила про підтримку позовної заяви.

Відповідач, Галицька міська рада в судове засідання представника не скерувала, однак подали до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042229, підтверджується, що ОСОБА_3 на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Демешківської сільської ради від 28 лютого 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,3212 гектара в межах згідно з планом. Вказана земельна ділянка розташована на території Демешківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 9).

Водночас у змісті Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042139, зазначається, що ОСОБА_2 на підставі рішення 11 сесії 3 скликання Демешківської сільської ради від 28 лютого 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,0811 гектарів в межах згідно з планом. Вказана земельна ділянка розташована на території Демешківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 10).

Крім цього, як підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 01 березня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок, який належав їй на підставі Свідоцтва про право власності (а. с 11).

З копії про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 11635846, ОСОБА_1 належить 1/1 частки домоволодіння на підставі договору дарування від 01 березня 2002 року (а. с. 12).

Як підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 605999, ОСОБА_1 на підставі рішення від 30 березня 2012 року 7 сесії 6 демократичного скликання Демешківської сільської ради, є власником земельної ділянки площею 0,1160 га, у межах згідно з планом (а. с. 13).

Довідками, виданими сільським головою виконавчого комітету Демешківської сільської ради Цибухом З. Б. від 28 серпня 2020 року за № 471- 474 підтверджується факт того, що заповіт від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сільською радою не посвідчувався (а. с. 15, 17). На час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 спільно з чоловіком ОСОБА_2 (а. с. 16). Також зазначено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що проживає в с. Придністров`я та була сусідкою ОСОБА_2 . ОСОБА_3 була лежачою, їй потрібен був догляд. Мама позивача варила їм їжу, а ОСОБА_1 допомагав по господарству та приносив їм харчі. Позивач у сім`ї ОСОБА_2 не проживав, він проживав у будинку з мамою.

Показаннями свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до дня смерті проживали спільно в с. Придністров`я Івано-Франківської обл. ОСОБА_3 була лежачою і їй потрібен був догляд. Позивач ОСОБА_1 носив їм харчі, доглядав за ними. Мама позивача варила їм їжу та допомагала по господарству у будинку. Позивач у будинку ОСОБА_2 проживав до смерті ОСОБА_3 , до 2003 року. Однак, у 2003 році позивач одружився та почав проживати у будинку дружини. При цьому часто навідував ОСОБА_2 , приносив йому харчі та допомагав по господарству.

3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Згідно з положеннями статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховним Судом в постанові від 17 червня 2020 року ухваленій у справі 755/18012/16-ц викладено висновок за яким при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи даний спір, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також бере до уваги пояснення свідків та надає їм правову оцінку.

Судом не здобуто в судовому засіданні підтвердження того, що позивач надав послідовні та логічні докази, що саме він проживав спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однією сім`єю до дня їх смерті, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вів з ними спільне господарство, мав взаємні права та обов`язки.

Водночас суд надає правову оцінку поясненням свідків, які були допитані у судовому засіданні та підтвердили, що позивач ОСОБА_1 приносив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 харчі, однак не підтверджено факту спільного проживання, ведення ними спільного господарства, несення спільних витрат, інших обставин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені позивачем ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, взявши до уваги не доведеною вимогу позивача та не надання належних ним доказів проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення і як наслідок визнання права власності на спадкове майно є не обґрунтованою, не підтвердженою належними й допустимими доказами, а тому в позові позивача необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 264, 265,315,318,319 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 до Галицької міської ради з вимогами:

- встановити факт, що він, ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом восьми років до дня його смерті з 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на спадкове нерухоме майно:

?на земельну ділянку розміром 1,3212 га, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042229, на плані зовнішніх меж земельної ділянки позначена як ділянка № НОМЕР_1 , S=0,7545 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ділянка № НОМЕР_2 , S= 0,5667 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку ОСОБА_2 успадкував після смерті дружини ОСОБА_3 , однак документально не оформив;

?земельну ділянку розміром 1,0811 га, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ІФ № 042139, на плані зовнішніх меж земельної ділянки позначена як ділянка № НОМЕР_1 , S=0,5628 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ділянка № НОМЕР_2 , S= 0,1379 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № НОМЕР_3 , S= 0,3804 га, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2

- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

- позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податку: НОМЕР_4 ;

- відповідач: Галицька міська рада, місце знаходження за адресою: м. Галич, Івано-Франківська область, .

Повний текст рішення складено 20 вересня 2021 року.

Суддя:Т. В. Гаполяк