Провадження № 2/742/1012/21
Єдиний унікальний № 742/1899/21
РІШЕННЯ
20 грудня 2021 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Сіра І.В., Риндя Л.А., прокурора Прилуцької окружної прокуратури Сергушина О.В., Гузенко О.О., представника Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області Жайвороноко І.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні позовну заяву керівника Прилуцької окружної прокуратури Селіна О. в інтересах держави в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у розпорядження держави, -
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Речове право оренди зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 05.12.2013.
Відповідно до листів міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.01.2021 та від 03.02.2021 інформація про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки до управління не надходила.
08 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що для звернення прокурора до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення відсутні будь які підстави. Спірна земельна ділянка, межує із земельними ділянками, які знаходяться в оренді СТОВ «Богданівське» та які ним обробляються одним загальним масивом. Саме СТОВ «Богданівське» у 2020 році без його згоди та без його відома помилково розорало орендовану ним земельну ділянку та засіяло разом із своїми орендованими земельними ділянками. Такі дії СТОВ «Богданівське» вчиняло і раніше і щодо інших землекористувачів. У зв`язку з чим, він вживав заходів для позначення меж своєї ділянками межовими знаками та періодично їх поновлював, коли виявляв їх невідповідність. Він не розорював орендовану земельну ділянку, а використовував її за призначенням відповідно до договору оренди. Крім того, зазначив, що прокурор немає повноважень на звернення до суду з відповідною позовною заявою.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду на 10 год. 00 хв. 25 червня 2021.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2021року закрито підготовче провадежння у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 18 серпня 2021 року.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи відкладено до 12 год. 00 хв. 21 вересня 2021.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року оголошено перерву у справі до 14 год. 00 хв. 07 жовтня 2021 року.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи відкладено до 14 год. 00 хв. 28 жовтня 2021.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 розгляд справи відкладено до 10 год. 30 хв. 01 грудня 2021.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2021 оголошено перерву до 11 год. 30 хв. 20 грудня 2021.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. ОСОБА_1 пояснив, що за увесь період перебування в оренді земельну ділянку він не пахав. ТОВ «Богданівське» самовільно розорювало земельну ділянку. З 2014 року земельна ділянка у нього в оренді і він планував в перспективі посадити сад і не використовував земельну ділянку. В 2014-2015 роках ТОВ «Богданівське» розпахало його земельну ділянку і користувалося нею до 2020 року, а в 2021 року він посіяв овес та підсіяв багаторічні трави, на даний час він овес скосив і залишилися багаторічні трави.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з`явився.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка, яку використовує ОСОБА_1 близько 7 -8 років, з самого початку використовувалась для сіножатей. Також він пам`ятає, що він мотоблоком зробив межі земельної ділянки, яка була захвачена СТОВ «Богданівське» і засіювалася, це було 5-6 років тому. В минулому році земельна ділянка була засіяна соняшником без дозволу ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що в ОСОБА_1 є земельна ділянка, але де її межі він не знає. Яким чином ОСОБА_1 використовує вищевказану земельну ділянку, він не знає. Сусідні земельні ділянки обробляє СТОВ «Богданівське».
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що йому відомо про оренду ОСОБА_1 земельної ділянки. Він не бачив, що ОСОБА_1 використовував земельну ділянку. Земля була запахана СТОВ «Богданівське». Він ніколи не бачив, щоб ОСОБА_1 своєю технікою орав землю.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що у ОСОБА_1 в оренді була земельна ділянка. Земельну ділянку розорювала техніка СТОВ «Богданівка». В 2021 році земельну ділянку запахав ОСОБА_1 , а до цього пахали і сіяли сонях, кукурузу СТОВ «Богданівське».
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є головним спеціалістом з використання земель відділу державного контролю і як спеціаліст за листами Сухополов`янської сільської ради вона проводила обстеження земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 в червні 2021.При обстеженні було встановлено, що земельна ділянка розорана і на ній росте овес. В 2020 році земельна ділянка була розорена і ріс соняшник. Після повторних обстежень в 2020 році було виявлено стерню, а в 2021 році після збору урожаю було виявлено схід трави. Жодної інформації від ОСОБА_1 про те, що його земельну ділянку використовували інші особи, не надходило.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що його паї знаходяться поряд з земельною ділянкою, яку орендує ОСОБА_1 . В 2020 році ОСОБА_1 посіяв овес, а СТОВ «Богданівське» використовував земельну ділянку майже 7 років.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він 06.10.2021 року здійснював огляд земельної ділянки, на полі був зібраний овес і були посіяні багаторічні трави. Земельна ділянка оброблена поверхневим способом.
Відповідно до п.16 Договору оренди, цільове призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) землі сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби.
Згідно з п.17 Договору оренди, умови збереження стану об`єкта оренди: використання земельної ділянки з дотриманням встановленого цільового призначення, вжиття заходів щодо збереження родючості грунтів та щодо зменшення шкідливого техногенного впливу на земельну ділянку.
Відповідно до пп.3 п.30 Договору оренди, в установлені п.9 цього договору терміни сплачувати орендну плату.
Згідно з пп.2 п.37 Договору оренди, дія договору припиняється за рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом(а.с.16-19).
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 26.05.2020 № 345-ДК/0058По/08/01/-20, складеного Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог Земельного Законодавства України на території Чернігівської області Гарбар С.Д., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53 Кодексу України Про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн.(а.с.36,37)
Згідно з квитанції №162 від 26.05.2020, ОСОБА_1 сплатив 170 грн. адміністративного штрафу(а.с.38)
01 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Богданівське» з листом , в якому повідомив останнього, що надана в оренду ОСОБА_1 земельна ділянка була засіяна ТОВ «Богданівське» в цьому та попередньому році(а.с.99)
25.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Прилуцької РДА Ковтун В.М. з заявою, в якій повідомив про засіяння наданої йому в оренду земельної ділянки ТОВ «Богданівське» ярими зерновими та просив провести перевірку з цього приводу(а.с.100)
Відповідно до акту від 06 липня 2015 року комісією при управлінні агропромислового розвитку Прилуцького району, встановлено, що земельна ділянка площею 20,0 га, що знаходиться в оренді гр. ОСОБА_10 , межує з земельними ділянками, що знаходяться в оренді СТОВ «Богданівське» та на час перевірки вищевказані земельні ділянки засіяні загальним масивом вівсом, який знаходиться в фазі фізичної стиглості(а.с.101)
Відповідно до листа Прилуцької районної державної адміністрації №2.3-11/252 від 20.07.2015 на адресу ОСОБА_1 , в ході обстеження встановлено, що відповідно до кадастрового плану земельні ділянка, що знаходиться в оренді гр. ОСОБА_10 , межує з земельними ділянками, що знаходяться в оренді СТОВ «Богданівське» та на час перевірки вищевказані земельні ділянки засіяні загальним масивом вівсом. Це дає підставу вважати, що земельна ділянка, що перебуває в оренді гр. ОСОБА_10 використовується не за цільовим призначенням(а.с.102).
Згідно з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою від 07 липня 2021 №380-ДК/0342/АП/09/01-21 складеного комісією Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області, дії ОСОБА_1 за розорюванням земельної ділянки наданої йому в оренду для сінокосіння та випасання худоби із земель запасу Дідовецької сільської ради за видом викорискання сіножаті, свідчать про відхилення від затвердження в установленому порядку проекту землеустрою та є порушенням абз.2 ч.5 ст.20 ЗУ України, ст..ст.35-37 ЗУ «Про охорону земель»(а.с.188)
07 липня 2021 року Головне управління держгеокадастру у Чернігівській області направив ОСОБА_1 листа , в якому викликає останнього прибути 15 липня 2021 року до управління для надання пояснень з приводу порушень земельного законодавства(а.с.143)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з позовом в інтереса Сухополов`янської сільської ради.
Відповідно дост. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п. 3 ч. 1ст. 131-1 Конституції України,в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Тлумачення п.3 ч.1ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя ( п. 3 ч. 2ст. 129 Конституції України).
Відповідно до ч.3ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті. Тлумачення ч. 3ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду.
Відповідно до ч. 4ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»,прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року справа №912/2385/18, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.
При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року справа № 910/3486/18).
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 зазначає, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи сільської ради про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом про повернення земельної ділянки через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, пред`явлення позову у цій справі прокурором в інтересах держави викликано саме захистом інтересів держави та територіальної громади в суді, оскільки не було вжито заходів щодо припинення порушень та повернення земельної ділянки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор, відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 56 ЦПК України, абзацу першого частини третьої, абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», у тексті позовної заяви обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Сухополов`янської сільської ради.
Крім того, прокурором виконані вимоги ч.3ст.23 Закону України «Про прокуратуру»згідно якої, необхідною умовою для звернення прокурора з позовом є попереднє повідомлення саме тих відповідних компетентних органів, які мали б самостійно захищати інтереси держави , саме прокурором, після виявлення порушень порядку цільового використання земельної ділянки , яка знаходиться в оренді у ОСОБА_1 , 08.03.2021 року листом №71-707вих-21було повідомлено Сухополов`янську сільську раду про виявлені порушення.( а.с.80)
Натомість, Сухополов`янська сільська рада не звернулася до суду з позовом, а лише повідомила прокурора про відсутність можливості звернення до суду та просила представляти її інтереси в суді(а.с.83).
Вказане свідчить про порушення інтересів держави та територіальної громади,об`єктивною неможливість захисту таких інтересів органами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, бездіяльність такого органу є підставою для звернення прокурора з позовом до суду, оскільки останній виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Таким чином, суд з огляду на те що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави,обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів,помилковими є доводи відповідача про неможливість захисту прокурором інтересів держави.
Щодо суті позовних вимог про розірвання договору оренди.
Частиною 2 ст.792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналогічна норма міститься в ч. 8 ст.93 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 5 ЗК України, одним із основних принципів земельного законодавства є принцип забезпечення раціонального використання та охорони земель.
Згідно із статтею 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення є землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Відповідно до статті 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Частиною 1 ст.93 ЗК України визначено поняття права оренди земельної ділянки як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до п. «а» ч. 1ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").
Частиною 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендар земельної ділянки зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Частиною 5 ст. 20 ЗК України передбачено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.
Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ.
Системний аналіз положень вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації.
Підстави та умови розірвання договору регулюється наступними нормами законодавства.
Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з п. «ґ» ч.1 ст.141, ст.143 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Аналогічні позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 468/1680/17, від 03 грудня 2020 року у справі № 482/2288/18.
Згідно із ч.ч.3, 4 ст. 31 Закону «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Як передбачено ч. 1 ст. 32 Закону «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями24і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
За приписами ч. 5 ст.20, ст.34 ЗК України, земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах вказаного виду використання, тобто відповідач був зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно як пасовище і лише в межах виду користування, передбаченого умовами договору.
Відповідно до п.16 Договору оренди, цільове призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) землі сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби.
Згідно з п.17 Договору оренди, умови збереження стану об`єкта оренди: використання земельної ділянки з дотриманням встановленого цільового призначення, вжиття заходів щодо збереження родючості грунтів та щодо зменшення шкідливого техногенного впливу на земельну ділянку.
Відповідно до пп.3 п.30 Договору оренди, в установлені п.9 цього договору терміни сплачувати орендну плату.
Згідно з пп.2 п.37 Договору оренди, дія договору припиняється за рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом(а.с.16-19).
Твердження відповідача, що він сплачував штраф , оскільки йому повідомили, що так потрібно і він повідомляв, що земельну ділянку обробляє не він, а СТОВ «Богданівське», суд не приймає до уваги, оскільки допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є спеціалістом з використання земель відділу державного контролю, спростувала дані твердження і зазначила, що жодної інформації від ОСОБА_1 про захоплення чи нецільове використання орендованої земельної ділянки не надходило.
Суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що СТОВ «Богданівське» самовільно без його згоди здійснювало обробіток належної йому на праві оренди земельної ділянки , оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами, а показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 свідчать лише про те, що останні були очевидцями того, що техніка схожа на техніку належну СТОВ «Богданівське» здійснювала обробіток належної ОСОБА_1 земельної ділянки.
Також , суд не приймає доводи відповідача про те, що земельна ділянка належна йому на праві оренди, використовувалася не ним за нецільовим призначенням, а була захоплена СТОВ «Богданівське», а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди, оскільки дані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а натомість використання земельної діялнки за нецільовим призначенням в період з 2015 до 2021 року та відсутність будь яких активних дій зі сторонни відповідача щодо відновлення порушених його прав, дає суду підстави вважати, що нецільове використання земельної ділянки відбувалося з його відома та згоди, а сам факт безпосереднього розорювання та посів культурних розслин на земельній ділянці призначеній для сіножатей не особисто ОСОБА_1 не має вирішального значення для правильного вирішення справи і не свідчить про дотримання умов договору оренди.
Крім того, суд не приймає доводів відповідача, про те, що здійснення ним засіювання земельної ділянки в 2021 році вівсом та підсіювання її багаторічними травами, що підтверджується атком обстеження від 06.10.2021 року свідчить про його бажання продовжувати оренду земельної ділянки і свідчить про відсутність підстав для розірвання договору виходячи з наступного.
За змістом статті 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.
При цьому суд враховує, що необхідність дотримання обмежень щодо розорювання земель, а також створення, збереження та відновлення сіножатей та пасовищ відповідно до науково обґрунтованих показників з урахуванням регіональних особливостей та природно-кліматичних умов, передбачена Законами України "Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2020 року", "Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року", Концепцією національної екологічної політики України на період до 2020 року, схваленою розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 № 880-р, Стратегією удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, Національним планом дій щодо боротьби з деградацією земель та опустелюванням, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 271-р.
Таким чином, суд констатує, що порядок збереження та відновлення сіножатей та пасовищ визначений вище зазначеними нормами права , а тому самовільне відновлення пасовищ без відповідного дозволу власника земельної ділянки шляхом його засівання вівсом та підсіювання багаторічними травами є недопустимим і на переконання суду лише свідчить про недотримання відповідачем умов договору щодо цільового використання земельної ділянки та не свідчить про дотримання відповідачем умов договору оренди.
Встановивши, що земельна ділянка використовувалася не за призначенням - сіножать, а саме для вирощування культурних рослин, суд констатує, що таке використання земельної ділянки призводить до не надходження до бюджету належних платежів .
VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 4540 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд ,
Позовну заяву керівника Прилуцької окружної прокуратури Селіної О. в інтересах держави в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у розпорядження держави задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО