ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Максим Олегович про визнання договорів дарування і купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар М.О. про визнання договорів дарування і купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації і зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги Дніпровської міської ради мотивовані тим, що земельна ділянка на якій розташовано нерухоме майно по АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності (цивільна справа № 202/8613/15-ц).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 : визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 без введення в експлуатацію. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року скасовано.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Як зазначалось, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, первинну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на вищевказане нерухоме майно здійснено за ОСОБА_1 07 грудня 2016 року державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. 19 червня 2018 року розмір часток на зазначене нерухоме майно змінено з 1/1 на 1/2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О.. З реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна за номером 101 вбачається, що 19 червня 2018 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором дарування від 19 червня 2018 року. 21 червня 2018 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором дарування від 21 червня 2018 року. 27 червня 2018 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року. 03 липня 2018 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 Ѕ частину вищевказаного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 03 липня 2018 року. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва зареєстровано за ОСОБА_3 - розмір частки 1/2. На теперішній час, право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва зареєстровано за ОСОБА_3 - розмір частки 1/2, форма власності приватна. Отже, ОСОБА_1 фактично не набувала право власності на новостворений об`єкт нерухомого майна літнє кафе, розташоване за зазначеною вище адресою та не мала права розпорядження ним.

Враховуючи викладене позивач просив визнати недійсними вказані договори купівлі-продажу і дарування, скасувати записи про державну реєстрацію права власності, зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 111.6 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради.

Рішення суду мотивоване тим, що заявлені вимоги про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації є неефективним способом захисту порушеного права. Крім того, суд вказав, що вимоги про знесення самочинного будівництва та приведення земельної ділянки до попереднього стану позивачем пред`явлено до ОСОБА_1 , яка наразі не є володільцем спірного нерухомого майна, а тому вказані позовні вимоги у спірному випадку пред`явлено не до належного відповідача.

В апеляційній скарзі Дніпровської міської ради посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Дніпровської міської ради обґрунтована тим, що спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації. Апелянт вказує, що спірна земельна ділянка ніколи не передавалась ОСОБА_1 під будівництво, право власності чи користування за нею не оформлювалось.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради, суд першої інстанції виходив з обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є неефективним.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Дніпровської міської ради, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 1, 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування, згідно зі ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Дніпровська міська рада відповідно до ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади, як власника землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

Виходячи з вимог вказаної норми права презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Встановлено, що земельна ділянка на якій розташовано нерухоме майно по АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з літ. А-1: нежитлова будівля кафе площа 111.6 кв.м., Б,- навіс тимчасовий площею 10 кв.м., В- сарай тимчасовий площею 5.4 кв.м.. Г- сарай тимчасовий площею 5.9 кв.м., Д- сарай тимчасовий площею 4.8 кв.м., Ж -навіс тимчасовий площею 34.0 кв.м., споруди №1-6,1 - огорожа, хвіртка, замощення без введення в експлуатацію.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Тобто, ОСОБА_1 не набувала право власності на новостворений об`єкт нерухомого майна літнє кафе, розташоване за зазначеною вище адресою та не мала права розпорядження ним.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, первинну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на вищевказане нерухоме майно здійснено за ОСОБА_1 07 грудня 2016 року державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

19 червня 2018 року розмір часток на зазначене нерухоме майно змінено з 1/1 на 1/2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О..

З реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна вбачається, що 19 червня 2018 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором дарування від 19 червня 2018 року.

21 червня 2018 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором дарування від 21 червня 2018 року.

27 червня 2018 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року.

03 липня 2018 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 Ѕ частину вищевказаного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 03 липня 2018 року.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва зареєстровано за ОСОБА_3 - розмір частки 1/2, форма власності - приватна (номер запису про право власності 26875826).

Тобто, на теперішній час, право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва зареєстровано за ОСОБА_3 - розмір частки 1/2, форма власності приватна.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В абзаці 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи той факт, що спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, ОСОБА_1 не набула у встановленому законом порядку права власності на нього, - колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка не мала права на розпорядження ним, так як право розпоряджатись майном є складовою права власності.

Такими чином, вказане свідчить про те, що оспорювані договори дарування та купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними.

Виходячи з предмета спору та встановлених колегією суддів обставин справи, визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу є у конкретному спорі ефективними засобами захисту інтересів територіальної громади в особі Дніпровської міської ради.

В зв`язку із визнання оспорюваних договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, підлягають задоволенню й позовні вимоги в частині скасування записів про державну реєстрацію за відповідачами права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; частина друга передбачає приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; а також частиною третьою передбачено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Керуючись вказаними нормами закону, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель та споруд, є ефективним способом захисту порушеного його права.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 визначив поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Керуючись наведеними нормами права, колегія суддів приходить до висновку, що Дніпровською міською радою належним чином обґрунтовано наявність охоронюваного законом інтересу територіальної громади м.Дніпра щодо предмета спору, оскільки об`єкт самочинного будівництва розташований на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності необхідних документів, що вказує на порушення права територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, як власника землі, що належать до комунальної власності на самостійне володіння, користування та розпорядження нею.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Дніпровської міської ради підлягає стягненню судовий збір по 14 683, 33 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року скасувати.

Позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Максим Олегович про визнання договорів дарування і купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини нерухомого майна від 19 червня 2018 року, що був укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. (номер запису про право власності: 266953399), зареєстрований в реєстрі за № 164.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини нерухомого майна від 21 червня 2018 року, що був укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. (номер запису про право власності: 26730318), зареєстрований в реєстрі за № 168.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна від 27 червня 2018 року, що був укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. (номер запису про право власності: 26847276), зареєстрований в реєстрі за № 185.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна від 03 липня 2018 року, що був укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. (номер запису про право власності: 26875826), зареєстрований в реєстрі за № 189.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер запису про право власності 17915006 від 07 грудня 2016 року, внесений державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), номер запису про право власності 266953399 від 19 червня 2018 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), номер запису про право власності 26730318 від 21 червня 2018 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), номер запису про право власності 26847276 від 27 червня 2018 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), номер запису про право власності 26875826 від 03 липня 2018 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку загальною площею 111,6 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_1 привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна, яке складається з: нежитлової будівлі-кафе літ А-1, загальною площею 111,6 кв.м.; навісу тимчасового літ Б, площею 10 кв.м.; сараю тимчасового літ В, площею 5,4 кв.м.; сараю тимчасового літ. Г, площею 5,9 кв.м.; сараю тимчасового літ. Д, площею 4,8 кв.м.; навісу тимчасового літ Ж, площею 34,0 кв.м.; споруд № 1-6, І- огорожі, хвіртки, замощення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Дніпровської міської ради з кожного по 14 683, 33 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко