Ухвала

27 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 335/15153/14-ц

провадження № 61-15711ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Остапенка Сергія Леонідовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «ВАШ ДІМ», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «СОВА», треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Виконавчий комітет Запорізької міської ради, про визнання будівництва самочинним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом до Житлово-будівельного кооперативу «ВАШ ДІМ» (далі - ЖБК «ВАШ ДІМ»), Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «СОВА» (далі - ОК «ЖБК «СОВА»), в якому просили: визнати будівництво односекційного житлового будинку на

АДРЕСА_1 самочинним; зобов`язати ЖБК «ВАШ ДІМ» усунути порушення держаних будівельних норм України при будівництві односекційного житлового будинку за зазначеною адресою шляхом його перебудови або

в інший спосіб, за власні кошти.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ЖБК «ВАШ ДІМ», ОК «ЖБК «СОВА», треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Виконавчий комітет Запорізької міської ради, про визнання будівництва самочинним та зобов`язання вчинити дії - залишено без задоволення.

20 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 - адвокат Остапенко С. Л. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року (надійшла до суду 23 вересня 2021 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог

у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Остапенка С. Л. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявників узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивачі звернулися до суду з позовом у 2014 році із позовними вимогами немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання позову, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Станом на 01 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218,00 грн (0,2 розміри мінімальної заробітної плати - 243,60 грн).

Таким чином, заявникам необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 974,40 грн ((243,6*2)*200%=974,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Остапенка Сергія Леонідовича на рішення Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 21 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 27 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць