Справа № 442/6043/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/1661/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2021 року у справі №442/6043/20 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

24 вересня 2020 року позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC7 від 29.01.2019р. у розмірі 19 951,43 грн. та судовий збір.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто в користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» із ОСОБА_1 заборгованість в розімрі 13 387,81 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області оскаржив позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач підписав Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, висловив свою згоду на укладення договору, особисто підписом засвідчив це та в подальшому користувався кредитом. Суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні заборгованості за процентами, оскільки відповідач користувався кредитом, а тому, повинен був сплачувати проценти за таке користування. Вказує, що відповідачем особисто підписаний паспорт споживчого кредиту, де вказано базову процентну ставку за користування кредитними коштами. Посилається на те, що сторони досягли згоди щодо всіх умов кредитного договору при його укладенні, однак суд неправильно оцінив надані докази та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми відсотків. Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ч.1,3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників процесу.

Судом встановлено, що ціна позову в даній справі менша ста ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак суд ухвалив проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності учасників процесу.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявими в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 29.01.2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №SAMABWFC7 відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Підписавши анкету-зяаву, відповідач своїм власноручним підписом підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Правила, Умови, Тарифи) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

Одночасно ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредтна картка» «Універсальна», де визначена базова процентна ставка в місяць 3,9% (46,8% річних).

При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) згідно якої Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До Кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».

Позивач по справі АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять належних доказів та підтверджень, що саме ті Умови та Правила розумів відповідач, ознайомився з ними і погодився, підписуючи анкету-заяву. Позивач міг надати Умови та Правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, яка є найбільш вигідною для нього.

Із висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками , апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У анкеті-заяві позичальника від 29.01.2019 року процентна ставка не зазначена.

Однак, у Паспорті споживчого кредиту від 29.01.2019 року зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,9% в місяць (46,8% річних) (а.с.5-6). Зазначений Паспорт підписаний особисто позичальником ОСОБА_1 ..

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник та яку суд вирішив правомірно стягнути), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Стягуючи фактично отримані кошти, суд першої інстанції щодо стягнення відсотків зазначив, що банком не доведено погодження соронами кредитних правовідносин розміру процентнів, які підлягають сплаті, а тому такі не визначені, що не відповідає наданим позивачем доказам.

Із долученого до анкети-заяви Паспорта споживчого кредив чітко вбачається, що позивач підписала такий, відповідно, ознайомлений із умовами кредитування, а відтак, зазначені відсотки підлягають стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Банк, будучи у статусі позивача, надав суду докази отримання кредиту та умови на яких кредит надавався. Відповідач по справі, знаючи про непогашені грошові кошти банку, не тільки не цікавилася про їх погашення чи суму боргу, але і не з`являлася в судові засідання з метою надати докази протилежного або погодитися з позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у частині позовних вимог, дійшов помилкового висновку, що банком не доведено погодження між ним та відповідачем процентної ставки за користування кредитом, оскільки належним чином не досліджено надані банком докази щодо видачі відповідачу ОСОБА_1 кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено доданим до справи Розрахунком заборгованості. Така правова позиція Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18-ц).

Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позивачем АТ «А-банк» оплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн., відповідно такий підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374, ч.1 п.п.1,2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови у позовних вимогах.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () відсотки за Договором №SAMABWFC7 від 29.01.2019р. в розмірі 6 563 (шість тисяч п`ятсот шістдесяь три) грн.62 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судові витрати в сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесять три) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю. Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк