ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/193/21 Справа № 200/7261/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року, що ухвалено у вказаній цивільній справі, посилаючись на те, що цим рішенням встановлено факт невиплати йому з державного бюджету коштів у сумі 17500 гривень. Через це він вважає, що суд повинен роз`яснити те, що при виконанні рішення суду від 20 березня 2013 року йому повинно бути сплачено борг у загальній сумі 37500 гривень.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11 грудня 2017 року про роз`яснення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що рішенням у даній цивільній справі від 20 березня 2013 року ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок Державного бюджету України, на відшкодування спричиненої йому невиконанням відповідачем рішення суду від 27 грудня 2011 року по справі № 2-4709/11 моральної шкоди, грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Позивач зазначає, що у резолютивній частині цього рішення не зазначено про стягнення з відповідача боргу у сумі 17500 гривень, оскільки несплата відповідачем вказаної суми і була підставою часткового задоволення його позову про стягнення на його користь суми коштів на відшкодування моральної шкоди. Проте, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може, оскільки процесуальним законодавством встановлена можливість суду роз`яснити судове рішення, не змінюючи його зміст. Предметом розгляду цивільної справи № 200/7261/13-ц було відшкодування моральної шкоди, що заподіяна невиконанням відповідачем рішення суду від 27 грудня 2011 року. Стягнення суми боргу у 17500 гривень було предметом розгляду у іншій цивільній справі, за результатами розгляду якої 27 листопада 2011 року ухвалено остаточне судове рішення про стягнення цієї суми на користь позивача. Зміст рішення суду від 20 березня 2013 року не викликає неоднозначності в його тлумаченні, а обраний позивачем та задоволений судом спосіб захисту його порушеного права, про стягнення, на відшкодування моральної шкоди, твердої грошової суми, є однозначним та зрозумілим для стороннього спостерігача. Ухвалення судом рішення про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням державним органом рішення суду, що набрало законної сили, яким присуджено до стягнення з Держави певної суми коштів, не підміняє та не може підмінити собою того зобов`язання, яке виникло на підставі первісного судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким роз`яснити рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є помилковим та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішенням у даній цивільній справі від 20 березня 2013 року ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок Державного бюджету України, на відшкодування спричиненої йому невиконанням відповідачем рішення суду від 27 грудня 2011 року по справі № 2-4709/11 моральної шкоди, грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Позивач зазначає, що у резолютивній частині цього рішення не зазначено про стягнення з відповідача боргу у сумі 17500 гривень, оскільки несплата відповідачем вказаної суми і була підставою часткового задоволення його позову про стягнення на його користь суми коштів на відшкодування моральної шкоди. Проте, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може, оскільки процесуальним законодавством встановлена можливість суду роз`яснити судове рішення, не змінюючи його зміст. Предметом розгляду цивільної справи № 200/7261/13-ц було відшкодування моральної шкоди, що заподіяна невиконанням відповідачем рішення суду від 27 грудня 2011 року. Стягнення суми боргу у 17500 гривень було предметом розгляду у іншій цивільній справі, за результатами розгляду якої 27 листопада 2011 року ухвалено остаточне судове рішення про стягнення цієї суми на користь позивача. Зміст рішення суду від 20 березня 2013 року не викликає неоднозначності в його тлумаченні, а обраний позивачем та задоволений судом спосіб захисту його порушеного права, про стягнення, на відшкодування моральної шкоди, твердої грошової суми, є однозначним та зрозумілим для стороннього спостерігача. Ухвалення судом рішення про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням державним органом рішення суду, що набрало законної сили, яким присуджено до стягнення з Держави певної суми коштів, не підміняє та не може підмінити собою того зобов`язання, яке виникло на підставі первісного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Так, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Зі змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Рішення суду, як би складно воно не було написане, є зрозумілим щонайменше для суду, який його ухвалив.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

У випадку відмови в задоволенні позову жодної мови про декілька варіантів тлумачення судового рішення чи незрозумілість у його виконанні не має, у зв`язку з чим і не має процесуальних підстав роз`яснювати таке рішення.

За таких умов суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 у роз`ясненні рішення суду, оскільки воно є чітким, зрозумілим і не зумовлює неточного чи неоднозначного тлумачення.

Зміст апеляційної скарги дублює зміст заяви про роз`яснення рішення суду, жодних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, заявником у апеляційній скарзі не наведено.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко