Провадження № 2-з/752/981/21
У Х В А Л А

01.12.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Потапенко Д.І.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання рішення та бездіяльності незаконними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання рішення та бездіяльності незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить суд визнати відмову АТ «Альфа-Банк» у проведенні реструктуризації зобов`язань за договором №1801/0909/71-147 від 12.09.2008 р., висловлену в листі від 30.08.2021 р. та бездіяльність АТ «Альфа-Банк», що виявилась у непроведенні реструктуризації зобов`язань за договором №1801/0909/71-147 від 12.09.2008 р., - незаконними; зобов`язати АТ «Альфа-Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за договором №1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. шляхом здійснення всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації у відповідності до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та розрахувати сукупну суму усієї заборгованості, сукупну суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом, отриману за результатами проведених обчислень із застосуванням курсу гривні до долара США, що дорівнює середньому значенню між офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день проведення реструктуризації - 23.07.2021 p., та офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на дату надання кредиту - 12.09.2008 p., та надіслати ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів) та зобов`язати АТ «Альфа-Банк» не враховувати при проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за договором №1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. та при здійсненні всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації у відповідності до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та виключити з сукупної суми заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за договором №1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. суму заборгованості зі сплати процентів, нараховану після 07.07.2015 р. до дня проведення реструктуризації.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони здійснювати реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності, відчуження об`єкта нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що 12.09.2008 р. між ОСОБА_1 , та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1801/0908/71-147, за умовами якого Банк надав боржнику кошти у вигляді кредиту в іноземній валюті у розмірі 49700,00 доларів США на придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , зі сплатою 12,5% річних та строком користування до 12.09.2023 р.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.1.1 Договору боржник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за попередній місяць фіксованими (ануїтетними) платежами у сумі 613 доларів США до 10 числа кожного місяця.

12.09.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1801/0908/71-147 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір №1801/0908/71-147-Z-l, відповідно до умов якого позивач, як Іпотекодавець, передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

25.02.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №1801/0908/71-147.

15.06.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №1801/0908/71-147.

ОСОБА_1 належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором №1801/0908/71-147 до січня 2015 року включно.

Однак, у зв`язку із значною девальвацією національної грошової одиниці України - гривні у 2014-2015 роках, він втратив можливість сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором.

23.04.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

У відповідності до пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (зі змінами, внесеними Законом №1381- IX від 13.04.2021 року, який набрав чинності 23.04.2021 року), зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, підлягає обов`язковій реструктуризації за заявою, що подається кредитору позичальником.

Позивач зазначає, що на підставі положень вказаного Закону зобов`язання Позичальника підлягають обов`язковій реструктуризації, в зв`язку з чим він звернувся до відповідача з повним пакетом документів для здійснення реєструктуризації.

З огляду на виконання позивачем всіх вимог, встановлених Законом, відповідач був зобов`язаний провести реструктуризацію зобов`язань позивача, однак протиправно відмовив.

Згідно п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1381, впродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення відповідно до пункту кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється:

-примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

-набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

- продаж іпотекодержателем третій особі на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1381, проведення реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме манно.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1381, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, з 23 вересня 2021р. у відповідача немає перешкод для здійснення реєстрації права власності на квартиру позивача за собою, так як норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратили свою чинність.

Після 23.09.2021 р. боржник мав отримати нові чіткі та зрозумілі умови сплати кредиту та гарантії збереження права власності на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці банку за умов належного виконання нових умов сплати кредиту.

Однак, відповідач безпідставною відмовою у проведенні реструктуризації, навмисно створив умови, аби з 23 вересня 2021 р. набути право власності на предмет іпотеки та звернути стягнення на на нього.

Представник позивача зазначає, що після звернення стягнення на предмет іпотеки виконати судове рішення про обов`язкову реструктуризацію буде неможливо, адже вимоги відповідача будуть задоволені майном боржника, яке він втратить та буде вимушений додатково оскаржувати такі дії відповідача, що покладе на нього надмірний тягар, та зведе нанівець усі правомірні очікування врегулювання валютного боргу та збереження іпотечного майна.

23.11.2021 р. онуком боржника - ОСОБА_3 отримано вимогу АТ «Альфа Банк», якою останній повідомив, що відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» Банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48 кв.м. та вимагає звільнити вказане житлове приміщення. Аналогічну вимогу надіслано і самому боржнику.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами пошуку адреса « АДРЕСА_1 » квартира на даний час зареєстрована за ОСОБА_1 та є його власністю.

Проте, згадана вище вимога свідчить про реальні наміри відповідача перереєструвати за собою право власності на нерухоме майно, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії;встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання рішення та бездіяльності АТ «Альфа-Банк» незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивача просить суд заборонити здійснювати реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності, відчуження об`єкта нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Однак, обраний захід не є способом забезпечення виконання рішення з огляду на предмет позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання рішення та бездіяльності незаконними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: