Справа № 510/2410/20
Провадження 2/510/586/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.12.21 року Ренійський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно спору - служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно спору - служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторонами 15 липня 2016 року у Ренійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб. Від шлюбних відносин у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року (справа № 420/907/19) шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 . З часу припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

За таких обставин позивач вважає, що відповідач свідомо та тривало нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, з урахуванням чого позивач звернулась з позовом про позбавлення батьківських прав до суду.

Позивач до судового засідання не з`явилась, від її представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надходив.

Представник третьої особи Рєзнік Т., не з`явилась до судового засідання, направила до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, задля недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 ; копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 виданий 09.12.2016р. Новопсковським РВ УДМС України в Луганській області; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 , видане 17.11.2016р. Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; витяг про державну реєстрацію прав 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_1 ; акт перевірки житлових умов ОСОБА_1 від 03.11.2020р. за адресою: АДРЕСА_3 , особи які проживають у будинку: мати ОСОБА_1 1990 р.н., дитина ОСОБА_3 2016 р.н., батько ОСОБА_6 1958 р.н., мати ОСОБА_7 1959 р.н.; довідка Новопсковського центру первинної медико-санітарної допомоги Новопсковської районної ради № 22 від 12.11.2020р. про перебуванні ОСОБА_3 на обліку; копія довідки № 791 Новопсковського центру первинної медико-санітарної допомоги Новопсковської районної ради від 17.09.2020р. про потребу ОСОБА_3 у домашньому догляді; копія рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 10.09.2019р. (справа № 420/907/19) про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що сторонами 15 липня 2016 року у Ренійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб. Від шлюбних відносин у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року (справа № 420/907/19) шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 . З часу припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, що підтверджується довідкою Новопсковського центру первинної медико-санітарної допомоги Новопсковської районної ради № 22 від 12.11.2020р., актом перевірки житлових умов ОСОБА_1 від 03.11.2020р. та іншими доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новопсковської селищної ради Луганської області затвердженого рішенням виконкому Новопсковської селищної ради Луганської області від 30.06.2021р. № 15/5, вважається доцільним позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 6 ст. 144 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 25.03.2021 р. відповідно до положень ст. 136 ЦПК України та ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Тому із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 53, 58, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 165 СК України, -

вирішив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно спору - служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Костянтин СОРОКІН