УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу №221/640/20 за позовною заявою, поданою в порядку позовного провадження за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У січні 2020 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитом в розмірі 15 082,02 грн, а саме: заборгованість за основним боргом у розмірі 14 275,60 грн, проценти за користування кредитом у розмірі 700,62 грн, комісію у розмірі 23,11 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 51,78 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 12,16 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 5,53 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 13,22 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2018 року було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви на приєднання №332696806. Однак відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у зв`язку з чим за цим договором виникла заборгованість в розмірі 15082,02 грн..

На підставі ст. 4, 19, 27, 30, 57, 79,175, 1874, 2159, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 527, 599, 611, 625, 629, 1054 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість в розмірі 15082,02 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі.

27.04.2021р. постановою Донецького апеляційного суду скасована ухвала Волноваського районного суду про закриття провадження, справу направлено для продовження розгляду.

08.07.2021р. представником позивача зменшені позовні вимоги з урахування погашення боржником основного боргу. Зазначено, що при направлені позовної заяви до суду на рахунку відповідача обліковувалась заборгованість за основним боргом в сумі 14 275,60 грн, за процентами за користування кредитом в сумі 700,62 грн та комісією в сумі 23,11 грн, які ОСОБА_1 було погашено у червні 2020 року. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України ОСОБА_1 було нараховано 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 51,78 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 12,16 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 5,53 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 13,22 грн, які відповідачем погашено не було. До того ж, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн та за подання апеляційної скарги на ухвалу суду 3153,00 гривень, які також просив стягнути з відповідача.

Відповідач надав заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України посилаючись на відсутність предмету спору, оскільки заборгованість погашена в повному обсязі,про що свідчить довідка банку № 104.28И-25/307 від 06 липня 2020 року ,оригінал якої надано як додаток до вказаної заяви.

Суд, дослідивши заяву, матеріали справи, дійшов до висновку про відсутність підстав задоволення заяви про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Одночасно із цим, судом встановлено, що в даному випадку відсутні підстави як для закриття провадження у справі так і для інших, вище перелічених процесуальних дій, оскільки погашення суми заборгованості в червні 2020 року не свідчать про відсутність предмета спору, у тому числі нарахованих позивачем 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 51,78 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 12,16 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 5,53 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 13,22 грн, які відповідачем погашено не було та на задоволенні яких наполягає позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору -відмовити .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Безрук