Номер провадження 2/243/20/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Симонової В.П., Олійник А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенка Володимира Миколайовича про визнання заповіту недійсним, скасування заповіту, визнання майна сумісною власністю подружжя, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2018 року ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Дана позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 та гаражу по АДРЕСА_3 . 19.03.2018 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 18.09.2018 року нотаріус видав позивачам постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що за місяць до своєї смерті ОСОБА_7 заповів все майно невідомій громадянці ОСОБА_3 . Зазначає, що протягом останніх двох років свого життя його батько мав деякі психічні розлади, скаржився на головний біль, йому марилось, що його хтось переслідує, був агресивним, від медичного обстеження відмовлявся. Вважає, що відповідач скористалась станом його батька та змусила його скласти заповіт на її ім`я. Через місяць після складання заповіту його батько помер. Вважає, що при складанні заповіту волевиявлення його батька не було вільним.

В зв`язку з викладеним, просив визнати заповіт, складений на ім`я ОСОБА_3 його батьком недійсним.

12.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання майна сумісною власністю подружжя, визнання права власності. Дана позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який є чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 та гаражу по АДРЕСА_3 . 19.03.2018 року позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 18.09.2018 року нотаріус видав позивачам постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що за місяць до своєї смерті ОСОБА_7 заповів все майно невідомій громадянці ОСОБА_3 . Звертаючись до нотаріальної контори ОСОБА_1 була впевнена, що перебуває у шлюбі, але з`ясувалось, що 13.04.2016 року шлюб між нею та покійним чоловіком було розірвано на підставі рішення Слов`янського міськрайсуду. Також, вона дізналась, що заповіт, який був складений в серпні 2015 року на користь сина покійного чоловіка від першого шлюбу ОСОБА_8 було анульовано в наслідок того, що пізніше був складений заповіт на відповідача.

14.09.2007 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7 . Фактично вони почали мешкати родиною з січня 2006 року, мешкали в будинку матері покійного чоловіка в будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати її покійного чоловіка - ОСОБА_9 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з будинку АДРЕСА_1 . 21.08.2006 року її покійний чоловік отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері. На час прийняття спадщини домоволодіння складалось в житлового будинку загальною площею 48,5 кв.м, житлова площа 26.1 кв.м, літної кухні, льоху, сараю, вбиральні, паркану, 1/2 частки колодязю, водопроводу. Будівельна вартість домоволодіння складала 50 207 грн., інвентаризаційна вартість 22 090 грн.

В 2007 році вони вирішили перебудувати будинок. Будівництво будинку та господарських споруд закінчилось в 2008 році, в 2011 році побудували лазню. Вартість майна в наслідок перебудов та нового будівництва збільшилась з 50 207 грн. до 350 000 грн., тобто вони фактично створили нове майно. Будівництво здійснювалось за кошти ОСОБА_1 , вона працювала і отримувала доволі не малу заробітну платню, також їм надавали матеріальну допомогу син покійного від першого шлюбу ОСОБА_6 та її діти, покійний був громадянином Росії і не мав доходу на території України.

В 2015 році відносини між ОСОБА_1 та покійним чоловіком були складні, психологічний стан її покійного чоловіка в наслідок бойових дій в 2014 році погіршився, у нього з`явилась манія переслідування, нав`язливі ідеї. Після спроби покійного чоловіка підпалити будинок, вона напередодні 2016 року під новий рік змушена була піти жити до своєї доньки. В січня 2015 року покійний склав заповіт на її ім`я і поїхав до родичів в Росію, по поверненню в серпні 2015 року вона вмовила його переписати заповіт на користь ОСОБА_6 , його сина від першого шлюбу, вони зробили інвентаризацію будинку та повідомили про своє рішення ОСОБА_6 . Протягом 2017 року її відносини з покійним чоловіком зводились до нечастих зустрічей та телефонних розмов. Її донька спілкувалась з покійним, протягом 2016 року приходила готувала їжу, прала та доглядала за подвір`ям. Але наприкінці 2016 року покійний чоловік посварився і з нею. В березні 2018 року їй зателефонували сусіди та повідомили, що чоловік помер, вона зателефонувала його сину. В будинку вони застали невідому жінку - ОСОБА_3 , яка повідомила їм, що вона нова власниця будинку.

ОСОБА_1 зазначає, що за час її з ОСОБА_7 шлюбу вартість майна значно збільшилась, вартість будинку і споруд становить - 350 510 грн., тобто, вона має право вимагати визнання майна сумісною власністю подружжя, та має право на 1/2 частку будинку та споруд.

В зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просить визнати будинок АДРЕСА_4 сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про скасування заповіту, визнання майна сумісною власністю подружжя та визнання права власності об`єднано з цивільною справою за позовом ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

В зв`язку з проведенням по справі судової будівельно-технічної експертизи від 31.05.2021 року та виявленням у домоволодінні самочинно збудованих споруд позивачем ОСОБА_1 було уточнено позовні вимоги. Позивач зазначила, що оскільки експертизою встановлено, що вартість проведених робіт по обладнанню спірного будинку за період з 2006 року по 2016 рік під час спільного проживання з ОСОБА_7 склала 877 649 грн., то вона просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості зроблених поліпшень, що становить 438 824,50 грн.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд провадження у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком ОСОБА_7 прожили разом десять років. У 2014 році чоловік виїхав до Російської Федерації та з квітня 2014 року по червень 2014 року перебував у сестри в Ростовській області. 30.06.2014 року ОСОБА_7 полетів до Москви. Сюди він не повертався, оскільки він був громадянином Російської Федерації та боявся. 10.01.2015 року чоловік повернувся додому, але нікуди не виходив з будинку, оскільки боявся. 04.02.2015 року чоловік знову поїхав до Москви, почав там бігати, в результаті чого у нього стався інсульт. У лютому 2015 року позивач під час телефонної розмови помітила, що чоловік тягне мову. В середині квітня 2015 року чоловік залишив квартиру у Москві, забрав ключі та поїхав до своєї сестри у Ростовську область. Сестра зателефонувала позивачу та повідомила про наявність у ОСОБА_7 неадекватної поведінки. Тоді позивач попросила сестру чоловіка купити йому квиток до України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 зустріла чоловіка в м. Харкові та привезла його додому, під час поїздки у поїзді чоловік сів у кутку і не рухався. Після того, як вони приїхали додому, позивач помітила у чоловіка неадекватну поведінку, нібито з домівки поїхав один чоловік, а додому повернувся інший, почав хватати ніж, сокиру. Після інсульту у чоловіка не працювала ліва рука, але до лікарні він не ходив. Після 10.05.2015 року, приблизно, 12 травня чоловік поїхав до ОСОБА_11 , але сказав, що поїде до м. Алчевськ. У телефонній розмові повідомляв, що їде то до ОСОБА_11 , то до ОСОБА_12 , то до ОСОБА_13 . З ОСОБА_11 чоловік поїхав на ОСОБА_12 , а звідти до ОСОБА_13 , після чого з ОСОБА_13 на Харків. Позивач зустріла чоловіка у м. Слов`янську приблизно через тиждень після того, як він поїхав. ОСОБА_7 почав кидатися на позивача, битися. Лікуватися не захотів. Позивач повезла чоловіка до лікарів невропатолога та кардіолога, йому призначили уколи, стало краще. Потім стан здоров`я чоловіка знову погіршився, він згадував, хто його ображав у дитинстві, знову помітили неадекватну поведінку. У лютому 2016 року позивач пішла від чоловіка, оскільки жити разом було вже неможливо. ОСОБА_1 з чоловіком почали жити разом у 2006 році, хоча познайомилися раніше. Мешкали вони у квартирі по АДРЕСА_5 до 2010 року. З 2010 року мешкали по АДРЕСА_1 , але зареєстрована позивач була за даною адресою з жовтня 2006 року. Раніше не мешкали у вказаному будинку, оскільки він був маленький, та вони його перебудовували, будівельні роботи розпочали у 2007 році, все перепланували, переобладнали, оскільки будинок старий. До 2008 року позивач працювала на залізничній станції м. Слов`янська. Коли позивач виходила на пенсію, їй виплатили близько 23000 грн. при курсі долару 5 грн. за 1 долар. З будівництвом будинку допомагали діти позивача та ОСОБА_7 . На території України ОСОБА_7 жодних виплат не отримував, отримував пенсії в Російській Федерації, розмір якої позивачу невідомий. Син чоловіка ОСОБА_14 відвідував батька близько двох разів на рік. У 2016 році позивач пішла від чоловіка через те, що він почав битися, поводив себе неадекватно. У січні 2015 року, коли чоловік повернувся до України, він зробив заповіт на користь позивача, оскільки не мав наміру повертатися до України назавжди. У серпні 2015 року ОСОБА_7 склав заповіт на користь сина ОСОБА_14 . ОСОБА_7 лікувався вдома, УЗД йому робила лікар-кардіолог Скоробагата. Також позивач зверталася до знайомого психіатра, але вона ОСОБА_7 не оглядала, це була лише телефонна розмова, психіатр не призначала лікування. ОСОБА_7 виконував рекомендації кардіолога та йому стало краще. Про те, що ОСОБА_7 звернувся із заявою про розірвання шлюбу, стало відомо, коли надійшли документи із суду. Позивач надала згоду на розірвання шлюбу. Причина розірвання шлюбу, зазначена в заяві, - неправдива, а саме неправда те, що з 22.11.2014 року позивач з чоловіком не мали ніяких відносин, заперечень з приводу цього позивач не писала. Про те, що чоловік позивача спілкувався з відповідачкою, стало відомо у серпні 2017 року від сусідів у телефонній розмові. У вересні 2017 року позивач особисто побачила, що чоловік мешкав з відповідачем. З вересня 2017 року та по день смерті чоловіка ОСОБА_1 з ним не спілкувалась. Після сварки з батьком в січні-лютому 2018 року син ОСОБА_7 . ОСОБА_14 приїхав до доньки позивача на АДРЕСА_6 , де й ночував, а також повідомив ОСОБА_1 про сварку з батьком, після чого поїхав до м. Краматорська до брата. Син ОСОБА_7 не знав про смерть батька, позивач повідомила в прокуратурі, що ОСОБА_7 ще мав сина. Відповідач намагалася поховати ОСОБА_7 16.03.2018 року, все було замовлено, але після звернення позивача до прокуратури поховання перенесли на 17.03.2018 року.

Представник позивачів, ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вони з покійним ОСОБА_7 мешкали разом з кінця липня 2017 року по день смерті останнього, за час сумісного проживання ОСОБА_7 до лікарів не звертався, на лікуванні не перебував. З ОСОБА_7 відповідач познайомилися, коли її співробітник надав ОСОБА_7 її номер телефону для знайомства. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_3 , приблизно, на початку травня 2017 року, однак, відповідач не квапилася сходитися з ним. ОСОБА_7 зателефонував, щоб познайомитися, але відповідач відмовилася, потім він знову зателефонував, тоді ОСОБА_3 погодилася. В середині травня 2017 року відповідач з ОСОБА_7 познайомилися та почали зустрічатися. На початку липня 2017 року ОСОБА_3 переїхала до ОСОБА_7 , та вони почали разом мешкати. Відповідач знала, що ОСОБА_7 мав дорослого сина, покійний розповідав, що у нього з сином погані стосунки через першу дружину ОСОБА_7 , мати сина ОСОБА_14 . Під час перебування ОСОБА_7 в Москві вони з сином посварилися через те, що останній не повідомив батьку, що приїжджає матір. В середині січня 2018 року син покійного ОСОБА_7 переїхав мешкати до них, ОСОБА_3 не була проти цього. Однак, ОСОБА_7 з сином почали сваритися, покійний сказав сину, щоб той більше не повертався, оскільки він постійно просить гроші. Які саме гроші син покійного просив, відповідачу не відомо було, вже потім покійний розповів, що син приходив за допомогою. В присутності відповідача ОСОБА_7 сину гроші не давав. ОСОБА_7 отримував пенсію, розмір якої відповідачу точно не відомо, лише зі слів покійного відомо, що пенсія була близько 14000 грн. Про те, що ОСОБА_7 залишив заповіт на користь сина ОСОБА_14 , відповідачу невідомо. Відповідач з ОСОБА_7 хотіли наприкінці лютого 2018 року укласти шлюб, двічі ходили до РАЦСу, але там були санітарні дні, шлюб так і не уклали. Після сварки з сином ОСОБА_7 вирішив скласти заповіт на користь ОСОБА_3 , однак, відповідач на це не погоджувалася, просила не квапитися та не складати заповіт, але 14.02.2018 року ОСОБА_7 все одно склав на її користь заповіт. Про гроші, що надав син ОСОБА_7 , а також про продаж автомобіля відповідачу невідомо. ОСОБА_3 не було відомо номер телефону сина ОСОБА_7 , друг покійного також не знав номер телефону сина ОСОБА_7 . Відповідачу було відомо про шлюб ОСОБА_7 з позивачем, зі слів покійного також відповідачу було відомо, що вони з позивачем розлучилися у квітні 2016 року. З позивачем ОСОБА_3 не спілкувалась, у неї не було номеру телефону позивача. Номер телефону ОСОБА_1 відповідач шукала через сусіда ОСОБА_15 , однак, сусідам не було відомо номер телефону ОСОБА_1 , телефон сина покійного їй також не повідомили. Покійний ОСОБА_7 мав друга ОСОБА_16 , який також помер.

Представник відповідача, ОСОБА_4 , позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа, приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В.М., в судовому засіданні повідомив, що взимку 2018 року до нього звернувся чоловік, щоб посвідчити заповіт. Чоловік хотів скласти заповіт на жінку, яка не приходилася йому ні дружиною, ні ріднею, цим чоловіком був ОСОБА_7 ОСОБА_7 приходив до нотаріуса з відповідачем ОСОБА_3 . Нотаріус запам`ятав цей випадок, оскільки рідко люди складають заповіт на чужу людини. Під час спілкування чоловіка з нотаріусом ОСОБА_3 вийшла, нотаріус з ОСОБА_7 залишилися самі, так завжди проходить, щоб не було непорозумінь. Суть розмови, що саме ОСОБА_7 йому повідомив, нотаріус не пам`ятає, нотаріуси не перевіряють, чи наявні інші заповіти, складені заявниками. Нотаріус не пам`ятає, чи повідомляв ОСОБА_7 про те, що вже складав заповіти, чи повідомляв про наявність родичів, сина. Спочатку нотаріус мав якісь сумніви, однак, після спілкування з покійним ОСОБА_7 сумніви відпали. ОСОБА_7 поводив себе нормально, не викликав сумнівів щодо можливої його недієздатності, на питання відповідав. Перші питання, які при подібних зверненнях задає нотаріус, це чи розуміє особа, що таке заповіт, потім питають про наявність близьких родичів, чому саме чоловік не бажав скласти заповіт на близьку людину. Після спілкування, яке тривало 5-10 хвилин, нотаріус вирішив, що є підстави задовольнити звернення та того ж дня посвідчив заповіт. Нотаріус не пам`ятає, чи говорив ОСОБА_7 , ким саме йому приходиться ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_1 та син покійного ОСОБА_14 прийшли із заявами про прийняття спадщини, вони поспілкувалися та з`ясували, що ОСОБА_1 та син покійного ОСОБА_14 мають намір звернутися до суду. Під час таких звернень спочатку реєструється заява про прийняття спадщини, а потім проводяться всі інші дії. Заповіт це таємниця, але коли особа помирає, будь-яка особа, що має свідоцтво про смерть, має доступ до Спадкового реєстру. Після написання заяви нотаріус повідомив сину покійного ОСОБА_7 про наявність заповіту.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 вони знайомі з 2006 року, та його дружина знала позивача ще раніше. У 2006 році ОСОБА_1 познайомилася з покійним ОСОБА_7 , та вони вирішили мешкати разом. Родина ОСОБА_18 та ОСОБА_19 товаришували, між родинами були дружні відносини, зустрічалися на свята. Між покійним ОСОБА_7 та позивачем були гарні відносини, що інколи викликали заздрість. Покійний дуже тепло ставився до доньки позивача та її онука. До свого сина ОСОБА_7 також тепло ставився. Син покійного ОСОБА_7 ОСОБА_20 , приблизно, один раз приїжджав до батька. Свідок ОСОБА_17 з сином покійного близько не знайомі, ОСОБА_20 одного разу був присутній на святі з батьком, та було видно, що ОСОБА_7 пишався сином. Будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав матері покійного ОСОБА_7 . У 2006 році позивач з покійним чоловіком почали будувати будинок, було добудовано дві спальні, душ, туалет, коридор, гараж, літня кухня, підвал, сарай, провели воду, побудували паркан, почали добудовувати баню, майданчик біля туалету. Будівництво будинку постійно тривало, але добудували його лише у 2015-2016 роках. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 припинили мешкати разом, приблизно, у 2017 році, чи було розірвано їх шлюб, свідку не відомо. Про те, що ОСОБА_18 припинили проживати разом стало відомо від позивача влітку 2017 року, ОСОБА_21 повідомила, що чоловік себе неадекватно поводив, розповіла, як одного разу прокинулася від грохоту, а над нею стоїть чоловік ОСОБА_22 із сокирою в руках та скляними очима, тоді ОСОБА_21 стало страшно, вона повідомила про таку поведінку батька його сину ОСОБА_14 та переїхала мешкати до своєї квартири. Влітку 2017 року, приблизно, через тиждень після припинення відносин позивача з чоловіком, свідок зайшов до ОСОБА_23 , щоб з`ясувати, чому вони з ОСОБА_21 припинили відносини, на що ОСОБА_22 відповів, що він боїться, що оскільки він громадянин Російської Федерації, його переслідують, хочуть його отруїти, вбити, повідомив, що небезпека йде від сторонніх осіб, ОСОБА_1 , її донька та онук хочуть його вбити. Також ОСОБА_22 зазначив, що донька ОСОБА_24 допомагає йому по господарству, готує їжу. Свідок заначив, що, на його думку, всі ці погіршення в стані ОСОБА_7 сталися після подій 2014 року, коли розпочалася антитерористична операція. ОСОБА_7 помер взимку 2018 року. Після того, як ОСОБА_18 припинили стосунки, ОСОБА_17 двічі був у ОСОБА_7 , другий раз зайшов до нього, приблизно, через тиждень після того, як заходив запитати, чому вони з ОСОБА_21 припинили стосунки. На привітання ОСОБА_17 . ОСОБА_7 махнув рукою та увійшов до будинку, не відреагував на нього. Після того, як ОСОБА_18 припинили сімейні стосунки, вони збиралися разом на свята лише з ОСОБА_1 , без покійного ОСОБА_22 . Між ОСОБА_25 та померлим раніше були дуже теплі стосунки, а після припинення сімейних відносин донька ОСОБА_21 повідомила, що ОСОБА_22 не пустив онука до будинку, це сталося, приблизно, через рік після припинення між ОСОБА_18 стосунків. Дочка ОСОБА_21 та онук після припинення між подружжям стосунків ходили до ОСОБА_22 , допомагали по господарству на протязі, зі слів доньки ОСОБА_26 , приблизно, одного-півтора років. Приблизно, через рік після припинення між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 стосунків, останній вигнав онука з будинку. ОСОБА_7 перебував у Російській Федерації під час сумісного проживання з ОСОБА_21 , приблизно, один раз на півроку він їздив до Росії, щоб отримати пенсію. Свідку не відомо, чи їздив ОСОБА_22 до РФ після припинення стосунків з ОСОБА_21 . Син ОСОБА_27 приїжджав один раз, коли ОСОБА_18 ще мешкали разом. У 2006 році ОСОБА_18 познайомилися, та, приблизно, через два місяці стали мешкати разом. Свідку не відомо, чи зустрічалися ОСОБА_1 з покійним після припинення стосунків у 2017 році. Особисто ОСОБА_17 не відомо, з ким мешкав покійний ОСОБА_22 після припинення стосунків з ОСОБА_1 . Дружина ОСОБА_17 повідомила, що близько через півроку після припинення стосунків між ОСОБА_18 бачила покійного ОСОБА_22 , та той повідомив, що привезе дружину з Півночі. На похованні ОСОБА_22 свідка не було, зі слів спільного знайомого йому відомо, що ОСОБА_1 була присутня на похованні. Свідку не відомо, чи звертався ОСОБА_7 до лікаря.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні повідомила, що між ними з позивачем дружні стосунки, з ОСОБА_6 вони лише знайомі, з відповідачем не знайомі. ОСОБА_1 ОСОБА_28 знає близько тридцяти років, вони разом працювали. З покійним ОСОБА_7 свідок була знайома з 2006 року, коли ОСОБА_21 та ОСОБА_22 почали мешкати разом. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 познайомилися у 2006 році та 14.09.2007 року одружилися. ОСОБА_18 почали мешкати разом у квартирі ОСОБА_23 по АДРЕСА_3 , та після одруження продовжували мешкати у квартирі. У ОСОБА_7 залишилася спадщина будинок по АДРЕСА_1 , вони разом з ОСОБА_1 почали там будівництво. До будівництва ОСОБА_28 бачила будинок, він був у дуже поганому стані. В гості до ОСОБА_18 свідок ходила часто, приблизно, один раз на місяць. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 під час сумісного проживання, розпочавши у 2007 році, побудували котел, коридор, кімнату, гараж, кухню, в планах було, але не добудували, паркан, майданчик. ОСОБА_7 був добрий, культурний, дуже позитивний. ОСОБА_29 та ОСОБА_22 припинили стосунки наприкінці 2015 року, зі слів ОСОБА_30 . Останній раз ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зустрічалися родинами ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді ОСОБА_22 за столом вже був замкнутий, наляканий, оскільки він був громадянином Російської Федерації. Покійний ОСОБА_22 не зловживав спиртними напоями. З донькою ОСОБА_1 та онуком у ОСОБА_22 були дуже теплі стосунки, її онука він обожнював. Зі слів ОСОБА_22 , він також дуже тепло ставився до свого сина ОСОБА_14 . ОСОБА_31 2015 року ОСОБА_32 пішла від чоловіка. Помер ОСОБА_7 у 2018 році. Свідку не відомо, чи спілкувалися ОСОБА_30 та ОСОБА_22 після припинення стосунків та до смерті останнього. Донька ОСОБА_30 після того, як подружжя припинили сімейні стосунки, ходила до ОСОБА_22 , допомагала по господарству, та як відомо зі слів ОСОБА_21 , декілька разів онук ОСОБА_33 їздив до діда, ОСОБА_7 , однак, згодом стосунки між ОСОБА_22 та онуком ОСОБА_21 припинилися, свідок не пам`ятає, коли саме. Приблизно, через рік після припинення сімейним стосунків ОСОБА_18 , у 2016 році ОСОБА_28 бачила ОСОБА_22 на ринку, він одразу з нею не привітався, лише потім вони поговорили. ОСОБА_22 був одягнений неохайно, хоча, раніше був дуже акуратним, відповідав на питання не одразу, повідомив, що в нього дружина з Півночі, сказав, що привезе її сюди, також повідомив, що сина треба влаштувати навчатися, повідомив про свою матір. Останній раз ОСОБА_28 бачила ОСОБА_7 у 2016 році. Взагалі після припинення стосунків між ОСОБА_18 свідок на ринку бачила ОСОБА_22 декілька разів, коли бачила його перший раз, він не привітався, та вже наступного разу окликнув її, підійшов до неї. Тоді ОСОБА_28 перша запитала ОСОБА_22 , як у нього справи, від ОСОБА_22 трошки було чутно запах алкоголю. Більше до смерті свідок ОСОБА_22 не бачила, на похованні не була присутня. Зі слів знайомих та ОСОБА_34 , свідку відомо, що похованням ОСОБА_7 займалася ОСОБА_1 . ОСОБА_28 не відомо, з ким мешкав ОСОБА_22 після припинення стосунків з ОСОБА_21 . Чи розірвали подружжя шлюб офіційно, свідку також не відомо.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні повідомив, що у нього з позивачем гарні стосунки, з відповідачем він не знайомий. З ОСОБА_7 ОСОБА_35 дружили з дитинства. ОСОБА_7 виїжджав на Північ, після чого приїжджав додому разом з дружиною ОСОБА_36 та сином ОСОБА_14 . У 2000 році ОСОБА_7 розірвав шлюб з ОСОБА_36 , жив з матір`ю. Потім матір ОСОБА_22 померла. З ОСОБА_1 . ОСОБА_22 познайомився у 2006 році, та у 2007 році у них було весілля. Після весілля ОСОБА_18 вирішили перебудувати будинок ОСОБА_22 , оскільки в ньому було лише чотири стіни, розпочали будівництво. Родина ОСОБА_35 переїхала, однак, його гараж залишився по АДРЕСА_6 , та майже кожного дня він бачив, як проходило будівництво будинку. ОСОБА_29 та ОСОБА_22 добудували зимовий садок з верандою, підвал, баню не закінчили, гараж, вольєр, новий паркан. У ОСОБА_7 були теплі стосунки з онуком ОСОБА_1 ОСОБА_33 . ОСОБА_7 двічі на рік їздив до РФ, щоб отримати пенсію. Навесні 2014 року ОСОБА_7 поїхав до Росії, та повернувся лише у 2015 році, повідомив, що був у Ростові у своєї двоюрідної сестри, про яку ОСОБА_35 не було відомо. Після повернення з Росії ОСОБА_22 повернувся до будинку по АДРЕСА_1 , де вони мешкали з ОСОБА_1 . У 2015 році ОСОБА_35 бачив ОСОБА_22 на ринку, та останній не відреагував на нього. Приблизно, у 2017 році ОСОБА_29 та ОСОБА_22 почали мешкати окремо, а потім розлучилися. Восени 2017 року ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_35 , що ОСОБА_22 погрожував їй ножом, та вона його боїться. Ще під час сумісного проживання ОСОБА_37 та ОСОБА_38 бачив у кишені куртки ОСОБА_7 ніж. На запитання ОСОБА_35 , навіщо йому ніж, ОСОБА_22 відповів, що йому погрожують. Після розлучення з ОСОБА_39 почав шукати собі дружину, навіть до незнайомої жінки на вулиці чіплявся з пропозицією стати його дружиною. Після припинення стосунків ОСОБА_30 та ОСОБА_22 свідок бачив, як ОСОБА_22 ніс дві резини для автомобіля, щоб подарувати товаришу. Даний факт ОСОБА_35 здивував, оскільки ОСОБА_22 був трішки скупий. Взагалі ОСОБА_7 добра людина, вів здоровий спосіб життя. ОСОБА_40 дуже любив, для нього був щедрим, між ними до смерті ОСОБА_22 були дружні стосунки. ОСОБА_22 казав ОСОБА_35 , що будинок він робить для ОСОБА_33 , а квартиру залишить сину. Останній раз ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_33 влітку 2016-2017 року. У 2018 році дружина ОСОБА_35 сказала йому, що ОСОБА_21 їй повідомила про смерть ОСОБА_7 . На похованні ОСОБА_22 свідок був разом з дружиною. Також на похованні були ОСОБА_21 та син ОСОБА_27 . Після смерті ОСОБА_38 від дружини стало відомо, що ОСОБА_7 заповів все своє майно, про це говорили сусіди. Будинок ОСОБА_35 знаходиться через город від будинку ОСОБА_7 , та свідку зі свого подвір`я видно побудову ОСОБА_7 . Після припинення стосунків між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та до смерті останнього ОСОБА_35 не бачив жодної жінки на подвір`ї у ОСОБА_22 , свідку не відомо, чи мешкав померлий з іншою жінкою. Одного разу ОСОБА_22 повідомив ОСОБА_35 , що мешкає з молодою жінкою на ім`я ОСОБА_26 , але ОСОБА_35 так зрозумів, що це була донька ОСОБА_21 , що його дуже здивувало. Останній раз свідок був у будинку ОСОБА_22 до смерті останнього у 2016 році. Всі знайомі чоловіки уникали зустрічатися з ОСОБА_22 . Одного разу ОСОБА_22 висловив намір подарувати одному спільному знайомому перстень. Свідку не відомо, чи спілкувалися ОСОБА_21 з ОСОБА_22 після розлучення. З розмови з сином померлого ОСОБА_41 відомо, що той надав гроші на похованні батька.

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні повідомила, що у неї з ОСОБА_43 та ОСОБА_22 дружні стосунки. ОСОБА_3 свідку незнайома, вона бачила відповідачку один раз. З ОСОБА_44 свідок дружили тривалий час, їй відомо, що ОСОБА_22 їздив на заробітки, у 2005 році повернувся додому, після чого у 2006 році почав зустрічатися з ОСОБА_30 , у жовтні 2006 року ОСОБА_18 уклали шлюб, з ОСОБА_42 продовжували товаришувати. Григоренки мешкали у квартирі на АДРЕСА_3 . Будинок, в якому потім мешкали ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , знаходиться на АДРЕСА_1 . За час сумісного проживання ОСОБА_22 з ОСОБА_21 добудували прибудову до будинку, гараж, металеву огорожу, підвал. Всі ці добудови ОСОБА_18 робили разом, також допомагав син ОСОБА_22 . Особисто в присутності ОСОБА_42 син ОСОБА_27 надавав батьку гроші. Взагалі в будівництво будинку вкладали гроші ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та їх два сини. Остаточно будівництво будинка було закінчено у 2014 році. Між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 були дуже гарні стосунки, ОСОБА_22 добрий чоловік. Між ОСОБА_22 та його сином ОСОБА_14 також були гарні стосунки, дружні, син приїздив до батька, відвідував, близько, двох разів на рік, під час цих відвідувань сварок між ОСОБА_22 та ОСОБА_14 не було. ОСОБА_22 дуже добре ставився до дітей ОСОБА_21 . Донька ОСОБА_24 з сином ОСОБА_33 неодноразово приходили до ОСОБА_18 додому, ОСОБА_22 любив ОСОБА_33 як свого онука. Також до ОСОБА_18 приїздив син ОСОБА_45 . Свідку відомо, що ОСОБА_29 та ОСОБА_22 розійшлися згодом, але не відомо, чи було офіційно зареєстровано розірвання шлюбу. З ОСОБА_1 . ОСОБА_42 не спілкувались про розірвання шлюбу між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 . До Російської Федерації ОСОБА_7 виїхав ще до війни на Донбасі, на той час вони з ОСОБА_21 ще мешкали разом. Свідок не цікавилась, чому ОСОБА_22 так часто їздив до Росії, їй відомо, що ОСОБА_22 отримував в Росії пенсію. Через деякий час після того як ОСОБА_7 повернувся з Росії, ОСОБА_1 пішла від нього. Тоді ще ОСОБА_7 впізнавав ОСОБА_42 , але інколи у нього були провали в пам`яті. Свідок бачила ОСОБА_22 на вулиці один-два рази на тиждень. Особисто у Володимира ОСОБА_42 не питала про причину припинення відносин з ОСОБА_21 , але зробила свої висновки щодо причини розлучення через неадекватну поведінку ОСОБА_22 . ОСОБА_22 пропонував переписати автомобіль на сина ОСОБА_42 , та після того, як ОСОБА_21 пішла від нього, ОСОБА_22 також пропонував ОСОБА_42 мешкати разом. ОСОБА_34 казала ОСОБА_42 , що припинила ходити до ОСОБА_22 , оскільки побоюється його агресії. Донька ОСОБА_21 протягом двох-трьох місяців після припинення стосунків ОСОБА_22 та ОСОБА_21 приходила до ОСОБА_22 додому, щоб допомогти по господарству. Свідку відомо, що під час війни ОСОБА_7 знаходився десь у Росії. З Росії ОСОБА_22 повернувся влітку, був трохи дивним, скаржився, що у нього болить голова, також ОСОБА_42 помітила, що у ОСОБА_22 щось з пам`яттю, він казав неадекватні речі. ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_22 , приблизно, у 2014 році. На запитання ОСОБА_42 чому вона пішла від ОСОБА_22 , ОСОБА_21 казала, що боїться з ним мешкати, оскільки він вночі неодноразово стояв над її ліжком. Коли ОСОБА_18 розійшлися, вони більше не збиралися у ОСОБА_18 . ОСОБА_22 ходив з ножом, та ОСОБА_42 цей ніж бачила особисто, оскільки ОСОБА_7 приходив з ним до неї. На пропозиції ОСОБА_7 мешкати разом ОСОБА_42 відмовила. Свідку відомо, що ОСОБА_7 й іншим спільним знайомим пропонував мешкати разом, однак, всі відмовлялись, оскільки у поведінці ОСОБА_22 вбачалась неадекватність, він чогось боявся, поводив себе дивно, вигнав свого собаку, носив при собі ніж. Про смерть Володимира ОСОБА_42 дізналася від ОСОБА_1 десь у березні 2018, може, 2018 року, точно свідок не пам`ятає. На похованні ОСОБА_46 була, також були інші друзі. Всі прийшли на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 лежав у труні в літній кухні, його обличчя було червоним. На похованні також була інша жінка, ОСОБА_3 , з якою, як зрозуміла ОСОБА_42 , ОСОБА_22 мешкав, оскільки вона бачила їх обох на вулиці та як вони вдвох заходили до будинку. На похованні ОСОБА_22 також був його син ОСОБА_14 та ОСОБА_1 . В присутності ОСОБА_42 син померлого ОСОБА_14 з`ясовував, хто така ОСОБА_3 , на що остання відповіла, що мешкала разом з ОСОБА_22 . ОСОБА_42 пропонувала ОСОБА_22 зійтися з ОСОБА_1 , щоб зберегти родину, але той відмовився без обґрунтування причин. Особисто в присутності ОСОБА_42 син ОСОБА_45 надавав матері 2000 доларів та казав, що це на ремонт їх з ОСОБА_22 будинку.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні повідомила, що у неї з ОСОБА_1 , сином ОСОБА_7 . ОСОБА_14 та ОСОБА_3 дружні стосунки. Свідку відомо, що у 2005 році ОСОБА_7 повернувся з Росії та почав мешкати у м. Слов`янську. Свідок з ОСОБА_22 були знайомі з дитинства, мешкали навпроти один одного. У 2006 році ОСОБА_48 та ОСОБА_21 почали мешкати разом як чоловік та дружина, почали перебудовувати будинок по АДРЕСА_1 , а мешкали в той час у квартирі по АДРЕСА_3 , ночували в квартирі, а вранці приходили до будинку та займалися будівництвом. Матеріально ОСОБА_49 та ОСОБА_21 з будівництвом допомагав син ОСОБА_45 , зі слів ОСОБА_22 відомо, що ОСОБА_50 придбав та встановив ОСОБА_18 газовий котел, паркан, завіз плитку та найняв працівника, щоб її покласти, придбав у літню кухню набір меблів, також ОСОБА_50 допомагав ОСОБА_18 продуктами харчування, купував овочі на зиму, все це свідок особисто бачила, оскільки вікна її будинку виходять на подвір`я ОСОБА_18 . Стосунки між ОСОБА_22 та дітьми ОСОБА_21 , її онуками були дуже гарні. У 2010 році ОСОБА_22 та ОСОБА_21 переїхали до будинку на АДРЕСА_1 та почали там мешкати. Взагалі за час будівництва ОСОБА_18 побудували літню кухню, сарай, підвал, добудували кімнату до будинку, гараж, туалет, вивезли багато сміття. Будинок ОСОБА_18 старий, та щоб прибудувати до нього кімнату, прийшлося міняти дах. ОСОБА_7 міг бути агресивним та інколи боязним. У 2017 році, коли ОСОБА_7 приходив в гості до ОСОБА_47 , вона бачила у нього к куртці ніж. На питання свідка, навіщо йому ніж, ОСОБА_22 казав, щоб оборонятися, оскільки він є громадянином Росії, та після військових дій в нього був страх. ОСОБА_47 казала ОСОБА_22 , що на її думку, у нього проблеми з головою, на що він відмахнувся. Стосунки ОСОБА_22 та ОСОБА_21 погіршилися десь у 2015 році. Свідку відомо, що ще до війни у 2014 році ОСОБА_22 заповідав все майно ОСОБА_21 , але його почали попрікати щодо цього, оскільки він мав сина, але відносини між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 були дуже гарні. Відносини між ОСОБА_18 розладилися, але причина розладу свідку невідома. ОСОБА_1 виїхала з будинку по АДРЕСА_1 , приблизно, наприкінці листопада на початку грудня 2015 року. У 2016-2017 роках ОСОБА_47 від знайомих стало відомо про розлучення ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_22 , останній тривалий час мешкав один та сватався до спільних знайомих, також ходив свататися до ОСОБА_47 , пропонував їй мешкати разом, лише майнову вигоду не пропонував, оскільки у ОСОБА_47 є своє майно та вона жінка забезпечена. ОСОБА_3 з`явилася у будинку ОСОБА_23 наприкінці літа 2017 року. Коли ОСОБА_3 почала мешкати у ОСОБА_22 , він одразу повеселішав. Однак, восени 2017 року ОСОБА_47 здалося, що ОСОБА_7 став якимось сумним. Після того, як ОСОБА_3 почала мешкати у ОСОБА_7 , свідок зі ОСОБА_3 тривалий час навіть не віталися, лише згодом почали спілкуватися. Коли ОСОБА_7 помер, ОСОБА_47 вранці про це повідомила спільна знайома ОСОБА_36 , та ОСОБА_47 одразу зателефонувала ОСОБА_21 . Свідку невідомо, хто організовував поховання ОСОБА_22 , ніс витрати. Коли прощалися з ОСОБА_22 , у подвір`ї були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , син ОСОБА_22 . На кладовищі свідок не була. На поминальні обіди свідок ходила три рази на 40 днів, на один рік та на два роки, запрошувала прийти на поміни ОСОБА_1 . Те, що ОСОБА_3 подобалася ОСОБА_22 , ОСОБА_47 вирішила з поведінки останнього. Зі слів ОСОБА_22 свідку стало відомо, що причиною його розлучення з ОСОБА_21 стало те, що знайомі часто докоряли тим, що він склав заповіт на користь ОСОБА_21 , маючи сина. Будинок по АДРЕСА_1 залишився ОСОБА_22 від його матері, під час будівництва ОСОБА_18 не руйнували стіни будинку. Особисто свідок не бачила, як ОСОБА_21 надавала ОСОБА_22 гроші на будівництво будинку, це свідку відомо зі слів ОСОБА_21 . Як стало відомо від спільних знайомих, ініціатором розірвання шлюбу ОСОБА_18 був ОСОБА_22 . Про розірвання шлюбу особисто з ОСОБА_1 . ОСОБА_47 не спілкувалась. Коли ОСОБА_21 йшла від ОСОБА_22 , вона казала ОСОБА_47 , що їй дуже боляче та вона хотіла би зберегти родину. Коли ОСОБА_7 мешкав зі ОСОБА_3 . ОСОБА_47 не ходила до них у гості. Свідку невідомо, чи звертався ОСОБА_22 до лікаря перед смертю, чи викликав лікаря або швидку додому.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_30 та ОСОБА_14 у них стосунки дружні, зі ОСОБА_3 вона бачилася 2-3 рази. ОСОБА_51 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 однокласники. Свідку відомо, що ОСОБА_22 тривалий час мешкав у Росії, коли приїздив додому, питав у ОСОБА_51 про ОСОБА_21 . У 2005-2006 роках ОСОБА_22 та ОСОБА_21 почали мешкати разом, у 2007 році вони одружилися, хоча раніше ОСОБА_21 не бажала укладати шлюб. У 2006 році ОСОБА_18 мешкали у квартирі АДРЕСА_3 , у 2008 році закінчили будівництво будинку, що залишився після батьків ОСОБА_22 . Будинок по АДРЕСА_1 невеликий. 1950 року побудови. Під час будівництва ОСОБА_18 добудували ванну з туалетом, котельну, кімнату для онука ОСОБА_21 , кухню в будинку, холодний коридор, гараж, літню кухню, баню. ОСОБА_51 особисто бачила все будівництво, оскільки приходила до ОСОБА_18 . Будинок ОСОБА_18 будували своїми силами, інколи допомагали робочі, всі роботи велися за кошти ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки у них був спільний бюджет. Зі слів ОСОБА_22 свідку відомо, що з будівництвом також допомагав син ОСОБА_45 , купив їм котел, батареї у літню кухню, великий телевізор. ОСОБА_14 , син ОСОБА_22 , також допомагав особисто та грошима, коли приїжджав до батька, це відомо зі слів ОСОБА_21 . У 2014 році ОСОБА_22 поїхав до Росії, ненадовго повертався взимку 2015 року, та після цього повернувся додому у травні 2015 року. Тоді свідок помітила, що ОСОБА_22 поводить себе невпевнено, у нього тягне ліву сторону рота, ліва рука погано працювала, було помітно, що він все робить лише правою рукою, коли ОСОБА_22 почав розмовляти, не всі слова міг вимовити одразу, тягнув мову. ОСОБА_1 домовилася з лікарем влітку 2015 року, щоб ОСОБА_22 «прокапали», в лікарні свідок бачила, як ОСОБА_21 домовлялася з медсестрою. Також свідку відомо, що ОСОБА_21 купувала медичні препарати, після чого ОСОБА_21 казала ОСОБА_51 , що медсестра приходила, щоб робити ін`єкції ОСОБА_22 . Донька свідка, яка працює фармацевтом в аптеці, казала, що ліки, які придбала у неї ОСОБА_1 , призначають при інсульті. Восени 2015 року ОСОБА_51 здалося, що в родині ОСОБА_18 погіршилися відносини. На питання ОСОБА_51 , що трапилося, Раїса відповідала, що все добре. Наприкінці грудня 2015 року ОСОБА_51 зустріла ОСОБА_21 в магазині, та остання повідомила, що піде від ОСОБА_22 , але причину не повідомила, сказала, що потім розповість. 31.12.2015 року, близько 21-00 год., ОСОБА_7 подзвонив у хвіртку, та ОСОБА_51 відчинила, побачила, що у ОСОБА_22 в руках маленький пакет, в якому, як візуально здогадалася свідок, була пляшка, загорнута в газету. ОСОБА_7 почав пропонувати ОСОБА_51 з ним одружитись, але вона відмовила. ОСОБА_22 повідомив, що ОСОБА_21 пішла від нього, з правої кишені верхнього одягу дістав складний ніж, на питання ОСОБА_51 , для чого йому ніж, ОСОБА_22 відповів, що для самозахисту. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_51 поміркувати щодо його пропозиції та пішов. Тоді ОСОБА_51 одразу зателефонувала ОСОБА_1 , сказала, що боїться ОСОБА_22 , оскільки у нього ніж, тоді ОСОБА_21 розповіла, що пішла від ОСОБА_7 . Десь 8-9 січня 2016 року ОСОБА_22 знов приходив до ОСОБА_51 , пропонував зійтися та мешкати разом, пропонував переписати на ОСОБА_51 , на її сина або доньку свої автомобіль та будинок, на що свідок відмовилася. Тоді ОСОБА_22 назвав розмір своєї пенсії, казав, що вона не пожалкує, знов просив подумати. Коли 14.01.2016 року ОСОБА_22 знов прийшов до ОСОБА_51 посівати, вона його не впустила. На початку квітня 2016 року ОСОБА_51 зустріла ОСОБА_22 в магазині, він був одягнений не за погодою, в майці та бриджах. Коли ОСОБА_22 вийшов з магазину, він пішов в бік, протилежний тому, де знаходиться його будинок. Коли ОСОБА_51 повідомила ОСОБА_22 , що його будинок в іншому боці, лише тоді він повернув в потрібний бік. Зі слів продавця в магазині на їх вулиці, однокласниці та поштарки ОСОБА_51 стало відомо, що ОСОБА_22 і їм пропонував мешкати разом, але вони відмовилися. Після того, як ОСОБА_22 всі знайомі жінки відмовили жити разом, він став не так охайно виглядати. В липні 2016 року ОСОБА_51 зустріла ОСОБА_22 , та він їй повідомив, що всі жінки бояться ОСОБА_52 , тому не зійшлися з ним, але він знайшов іншу жінку, виглядав дуже щасливим. Восени 2016 року свідок побачила ОСОБА_22 зі ОСОБА_3 , вони разом виходили з магазину, потім ще раз бачила їх вдвох, та зрозуміла, що саме з цією жінкою ОСОБА_22 мешкає. Десь через два місці ОСОБА_22 вже не виглядав таким щасливим як тоді, коли вперше повідомив ОСОБА_51 , що знайшов жінку. Від ОСОБА_1 свідку стало відомо, що ОСОБА_3 повідомила поліції, що у ОСОБА_22 немає родичів. ОСОБА_53 , а також їх сусідка , яка вже померла, повідомили ОСОБА_51 , що це ОСОБА_22 подав на розлучення. Особисто ОСОБА_51 ОСОБА_1 не казала, чому вони з ОСОБА_22 припинили шлюбні стосунки. Зі ОСОБА_3 свідок не знайома.

Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні повідомив, що з позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7 у нього були гарні стосунки, з відповідачкою не знайомий. З покійним ОСОБА_22 свідок знайомий з 1978-1980 років. ОСОБА_7 з першою дружиною виїжджали на Північ, стосунки між ними погіршилися. У 2006 році ОСОБА_22 повернувся з Півночі, приїхав до мене та повідомив, що з дружиною розлучився. ОСОБА_22 мешкав у квартирі, яку купив у 2006 році після повернення з Півночі, нічим не займався, часто приходив до свідка в гості. ОСОБА_7 на той час вже був на пенсії, відпочивав. Також у 2006 році ОСОБА_22 повідомив ОСОБА_54 під час телефонної розмови, що познайомився з ОСОБА_55 , що вони з ОСОБА_21 колишні однокласники, почали мешкати разом у квартирі, яку він придбав. Будинок ОСОБА_22 дістався йому від батьків. ОСОБА_54 потрапив перший раз до будинку у 2006 році, вулицю, де знаходиться будинок, не пам`ятає. Було видно, що хатинка покинута, кухня дуже маленька. У 2006 році ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розпочали будівельні роботи всередині будинка. Будівництвом займалися за рахунок коштів, які отримували ОСОБА_21 та покійний ОСОБА_22 , як відомо з їх слів. Також грошима допомагали сини ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , що відомо зі слів сина покійного ОСОБА_14 та самого ОСОБА_22 . Стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були гарні, ОСОБА_22 був веселий, товариський, поважний, уважний, любив свого сина та онука ОСОБА_56 . ОСОБА_7 не зловживав спиртними напоями. Стосунки між ОСОБА_43 та ОСОБА_22 почали погіршуватися навесні 2014 року, це повідомила особисто ОСОБА_32 у телефонній розмові. Свідок з дружиною приїжджали весною 2014 року в гості до ОСОБА_18 , та між останніми виникали сварки з побутових питань. ОСОБА_57 виглядало ідеально, вони перекрили дах, побудували гараж, будували баню, почали робити кухню. Поведінка ОСОБА_22 змінилася десь у 2014 році. Приблизно, в березні 2014 року ОСОБА_7 приїхав до ОСОБА_54 , просив відвезти його наступного дня на м. Ізюм, щоб звідти поїхати до м. Білгород РФ. Також ОСОБА_22 попросив свідка, що переночувати у нього вдома, перекладав документи та гроші на ліжку, щось з ОСОБА_7 відбувалось незрозуміле, але питати нічого ОСОБА_54 не став, оскільки йому було незручно. До м. Білгорода РФ ОСОБА_7 поїхав до товариша, та звідти до м. Ростова РФ до сестри, про це повідомив за телефоном, коли телефонував з м. Ростова, також в телефонній розмові повідомив, що між ними з сестрою якісь непорозуміння. Потім ОСОБА_22 поїхав до м. Москви, до сина ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_54 та ОСОБА_7 спілкувалися за телефоном від ОСОБА_22 відчувалась постійна агресія. Автомобіль ОСОБА_22 знаходився у ОСОБА_54 з березня 2014 року по вересень 2014 року, приблизно, у вересні 2014 року ОСОБА_22 зателефонував та попросив пригнати автомобіль до гаражу за місцем їх мешкання з ОСОБА_1 . Навесні 2015 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_54 та почав негативно висловлюватися до свідка, ніс якісь нісенітниці, казав, що я поміняв гуму на його автомобілі, та розмова закінчилася тим, що ОСОБА_54 поклав слухавку. На початку вересня 2015 року ОСОБА_7 приїхав до ОСОБА_54 сам, щоб привітати його з Днем народження, подарував свідку зварювальний апарат, що є дорогим подарунком, сидячи за столом, ОСОБА_22 виказував образу, що ОСОБА_1 їздить до ОСОБА_58 , щось казав про сина. Взагалі раніше ОСОБА_22 казав, що гараж та автомобіль залишить сину ОСОБА_14 , а домоволодіння онуку ОСОБА_56 ОСОБА_33 . ОСОБА_7 ходив до сусідки, та вона потім телефонувала ОСОБА_58 , казала, що ОСОБА_22 просився жити в неї, потім ОСОБА_22 також ходив до матері ОСОБА_54 , просився жити в неї, обіцяв переоформити на неї майно. ОСОБА_7 став агресивним, мовлення стало тягуче, незрозуміле, на питання про стан його здоров`я відповідав, що почуває себе гарно. Приблизно, через два-три дні після останнього візиту до ОСОБА_59 знов до них приїхав, та потім зять розповідав свідку, що ОСОБА_22 виніс з гаражу зварювальний апарат, який подарував ОСОБА_54 на День народження. Більше ОСОБА_54 з ОСОБА_7 взагалі не спілкувалися, останній раз спілкувалися у вересні 2015 року. Про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . ОСОБА_54 невідомо, на похованні ОСОБА_22 свідка не було, оскільки він знаходився за межами України, про смерть ОСОБА_60 повідомила його дружина у телефонній розмові, коли свідок буз за межами України. Коли свідок повернувся до України, вони з родиною були на поминах ОСОБА_22 на 40 днів у кафе. На цьому поминальному обіді були сини ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , були родичі першої дружини, знайомі, матір ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_21 , сама ОСОБА_32 , їх знайомі, всього було близько тридцяти осіб, все організовували ОСОБА_1 . ОСОБА_48 та ОСОБА_21 припинили стосунки у 2017 році, про це стало відомо від ОСОБА_1 , яка зателефонувала та повідомила, що більше не може з ОСОБА_22 жити, що він став агресивним. Приблизно у 2017 році ОСОБА_21 пішла від ОСОБА_22 та жила у доньки. Приблизно, через три місяці ОСОБА_1 зателефонувала ОСОБА_58 та повідомила, що ОСОБА_22 привів додому іншу жінку та почав з нею жити. Особисто ОСОБА_54 не був знайомий з іншою жінкою покійного ОСОБА_22 , та цієї жінки не було на поминальному обіді ОСОБА_22 на 40 днів. У ОСОБА_22 з сином ОСОБА_14 були дуже гарні стосунки, ОСОБА_54 особисто знайомий з ОСОБА_14 та бачив, як покійний спілкувався з сином, однак, з вересня 2015 року стосунки між ними погіршилися з невідомих причин. На поминальний обід ОСОБА_61 запросила ОСОБА_1 . Свідку не відомо, що поминальний обід проходив за місцем мешкання ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_62 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_1 у неї дружні стосунки, ОСОБА_6 не бачила ніколи, з відповідачкою не знайома, а покійного ОСОБА_22 бачила тільки коли лікувала його. У липні 2015 року свідку зателефонувала дочка ОСОБА_1 . ОСОБА_26 та попросила пролікувати ОСОБА_7 , на що свідок погодилася та цього ж місяця прийшла додому до ОСОБА_1 та покійного, помітила, що в будинку було дуже гарно, багато квітів, чисто, зроблений сучасний ремонт. ОСОБА_7 провів ОСОБА_62 до ванної кімнати, щоб помити руки. Під час розмови з ОСОБА_22 свідок помітила деяку неадекватність, він плутався у розмові, мовлення було незв`язне. Після того, як ОСОБА_62 подивилася призначення лікаря, які препарати було призначено, стало зрозуміло, що у чоловіка щось з головою, оскільки препарат «Тіацетам» призначають для покращення мозкового кровообігу, для судин головного мозку. Коли ОСОБА_62 готувала ліки, ОСОБА_7 запитав, чи вона заміжня, та на негативну відповідь свідка почав чіплятися, казати, що ось йому б таку. Свідок не звернула уваги на чіпляння чоловіка, зрозуміла, що він хворий, оскільки раніше працювала в неврології та бачила таких пацієнтів. Протягом десяти днів ОСОБА_62 приходила до ОСОБА_7 , робила ін`єкції, він вередував, приходилося його вмовляти. Від другого курсу лікування ОСОБА_22 відмовився та більше свідок його не бачила, на другому курсі лікування наполягала донька ОСОБА_1 ОСОБА_26 . ОСОБА_62 зробила висновки щодо того, що ОСОБА_7 хворий, оскільки у нього було загальмоване мовлення, одна рука не працювала, та коли він запропонував свідку укласти з ним шлюб, одразу стало зрозуміло, що він хворий. Коли ОСОБА_62 робила ін`єкції, ОСОБА_7 намагався зняти з себе штани. За один раз потрібно було зробити декілька ін`єкцій, спочатку коловся препарат «Тіацетам», назва другого препарату «Армадін», це загальнозміцнюючий серцевий препарат. Після декількох ін`єкцій ОСОБА_62 не помітила покращення в стані хворого. ОСОБА_7 скаржився на головний біль, на тиск, свідок виміряла чоловіку тиск. ОСОБА_62 з лікарем ОСОБА_7 не спілкувалась, не повідомляла, що призначене ним лікування не допомагає. Свідок рекомендувала покійному та ОСОБА_30 , що ОСОБА_22 слід показати лікарю. Про відмову ОСОБА_7 від лікування свідку відомо зі слів доньки ОСОБА_1 ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_63 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_30 , яка є її матір`ю, та ОСОБА_6 у них гарні стосунки, з покійним також були гарні стосунки, з відповідачкою не знайома, бачила її один раз на похованні ОСОБА_22 . У 2006 році ОСОБА_7 прийшов до квартири, де мешкали ОСОБА_63 з матір1ю, попросив зустрітися з ОСОБА_1 , оскільки вони колишні однокласники. Потім ОСОБА_22 та мати свідка почали зустрічатися, він пропонував матері мешкати разом, та у 2006 році вони почали мешкати разом по АДРЕСА_7 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були дуже гарні стосунки, ніжні. Матір повідомила ОСОБА_22 , що має мрію жити в будинку, на що він відповів, що у нього є спадщина від батьків будинок, запропонував матері привести будинок до ладу та мешкати в ньому. Даний будинок розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_63 перший раз побачила будинок у 2006 році, він був занедбаний, городу не було, в будинку було лише дві кімнати та передбанник у плачевному стані, все руйнувалось, будинок був старий, недоглянутий. У 2006 році, коли матір свідка та ОСОБА_22 вже мешкали разом, останній поїхав на Північ, у нього там була дача, та він її продав та вирішив мешкати в м. Слов`янську. Влітку 2006 року ОСОБА_22 повернувся з Півночі, та з 2006 року по 2013 рік вони з ОСОБА_1 разом добудовували будинок, син ОСОБА_27 та син ОСОБА_1 допомагали батькам матеріально з будівництвом. Брат ОСОБА_63 , син ОСОБА_1 , надавав будівельні матеріали. ОСОБА_14 особисто привозив гроші та віддавав в руки покійному. У 2013 році будівництво будинку завершилося, добудували прибудову, одну кімнату, веранду, літню кухню, баню, гараж, подвір`я покрили плиткою. Покійний ОСОБА_22 був дуже педантичним, любив порядок та підтримував його. ОСОБА_64 клеїли всі разом у 2013 році. Мешкати до будинку матір з ОСОБА_22 переїхали у 2010 році. ОСОБА_22 був сім`янином, чужих людей до будинку не пускав, в гості приходили лише близькі люди, друзі. ОСОБА_7 познайомив родину ОСОБА_63 зі своїм сином ОСОБА_14 , та у них склалися дуже гарні стосунки. Кожного березня кожного року ОСОБА_22 їздив до м. Білгород РФ за пенсією. У березні 2014 року ОСОБА_22 також поїхав до м. Білгород за пенсією, звідти поїхав до м. Ростов до сестри ОСОБА_65 , та після ОСОБА_11 поїхав до ОСОБА_20 в м. Москва, додому повернувся, приблизно, у січні 2015 року. Коли ОСОБА_22 знаходився в м. Москва у ОСОБА_20 та вони з ним спілкувалися за допомогою програми відеозв`язку Skype, було помітно, що щось з ним відбувається, ОСОБА_22 почав тягнути мову, з`явилась хрипота, на що він повідомив, що бігав стадіоном та захрип. В січні 2015 року, коли ОСОБА_22 повернувся до України, у нього з`явився страх, що його вб`ють на Україні, тому він склав заповіт на користь ОСОБА_1 . В лютому 2015 року ОСОБА_22 знов поїхав до Росії, до сестри в м. Ростов. Навесні 2015 року сестра ОСОБА_22 телефонувала по ОСОБА_66 , казала, що ОСОБА_22 поводить себе неадекватно, посварився з чоловіком сестри, кидався на нього битися. Навесні 2015 року сестра ОСОБА_7 телефонувала матері ОСОБА_63 , казала, що вони більше не можуть жити з ОСОБА_22 , та ОСОБА_1 попросила сестру покійного придбати йому квиток до Москви, а потім з Москви до Харкова. У травні 2015 року матір зустріла ОСОБА_22 в Харкові, а ОСОБА_63 з сином зустрічали ОСОБА_22 з матір`ю вже в м. Слов`янськ, було помітно, що ОСОБА_22 змінився, у нього були якісь вирячені очі. Влітку 2015 року ОСОБА_7 вирішив поїхала до ЛНР до козаків, зібрався та поїхав, ніхто не бачив, як він поїхав. Особисто ОСОБА_63 влітку 2015 року телефонувала ОСОБА_22 на номер оператора « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та коли додзвонилася, ОСОБА_22 повідомив, що він загубився, та ми йому запропонували роздивитись по сторонах. Тоді ОСОБА_7 повідомив, що він у м. Харків, потім повідомив, що він знаходиться в електропоїзді. Кондуктор у телефонному режимі повідомив, що електропоїзд прямує до станції «Лозова». ОСОБА_1 розмовляла з ОСОБА_22 за телефоном до самої станції « ОСОБА_67 » та після « ОСОБА_67 » він сів до електропоїзду до м. Слов`янська, де ОСОБА_63 з матір`ю ОСОБА_1 його зустріли. З цього моменту життя погіршилось, ОСОБА_22 почав неадекватно реагувати на сина ОСОБА_63 , кидав в нього каміння, хоча, раніше у них з хлопчиком були дуже гарні стосунки. ОСОБА_7 ходив з ножом в кишені піджака, кидався битися на ОСОБА_52 . На ОСОБА_63 ОСОБА_22 в бійку не кидався, оскільки вона йому не суперечила. ОСОБА_7 почав постійно згадувати минуле, колишніх кривдників, говорив, що ОСОБА_20 не його син. Потім мати ОСОБА_63 пішла від ОСОБА_22 , це було наприкінці 2015 року, оскільки їй було страшно, тому що неодноразово вночі вона прокидалася, а ОСОБА_22 стояв над її ліжком. Після того, як ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_22 , ОСОБА_63 ходила до нього додому, допомагала по господарству. ОСОБА_22 постійно висловлював ОСОБА_26 образу на всіх, стало відомо, що він почав спілкуватися з тими людьми, з ким раніше не спілкувався, не пускав до будинку. Одного разу, коли ОСОБА_63 прийшла до ОСОБА_22 , щоб приготувати йому їжу, він запропонував їй вийти за нього заміж, сказав, що перепише на неї все майно, на що ОСОБА_26 відповіла, що він їй як батько, після чого ОСОБА_22 вигнав її з будинку, це був останній раз, коли ОСОБА_63 готувала ОСОБА_22 , сталося це у 2016 році. Взагалі майже весь 2016 рік свідок ходила до ОСОБА_22 та допомагала йому. Коли ОСОБА_63 приходила, щоб допомогти, у ОСОБА_22 був бруд на ліжку, ОСОБА_26 часто прала, ОСОБА_22 ховав банки у шафи, не призначені для цього, часто у холодильнику ОСОБА_63 бачила брудний посуд, по будинку ОСОБА_22 ходив взутий, не дивлячись на те, що раніше в будинку було дуже чисто. Це нібито були дві різні людини. У 2016 році за один день ОСОБА_22 вирубав теплицю, квіти, все, що вони з матір`ю робили своїми руками. Після того, як ОСОБА_63 відмовила ОСОБА_22 , він ходив ще до подруги її матері свататися, казав, що перепише на неї будинок, також сватався до матері подруги ОСОБА_63 та також пропонував тій переписати на неї все майно. Приблизно, у 2017 році у ОСОБА_22 з`явилася інша жінка, з якою вони разом мешкали, про це ОСОБА_63 дізналася від сусідів. Також сусіди повідомили, приблизно, у 2017 році, що собака, який в них раніше жив, голодний, покійний виставив собаку за ворота, сусіди його годували, поки не обурилися, та тоді ОСОБА_22 з жінкою знов забрали собаку до подвір`я, потім знов вигнали за поріг, та після цього приїхала служба по тваринам та забрали собаку. З сином ОСОБА_27 в ОСОБА_63 дуже гарні стосунки, раніше кожного літа ОСОБА_20 приїздив до м. Слов`янська, вони на вихідні їздили відпочивати з друзями, ОСОБА_20 зупинявся у брата ОСОБА_63 . У покійного ОСОБА_22 з сином ОСОБА_14 до 2015-2016 років були дуже гарні стосунки, ОСОБА_22 пишався сином. Та з 2015-2016 років ОСОБА_22 почав казати, що ОСОБА_20 не його син. В січні 2018 року ОСОБА_20 приїжджав до ОСОБА_22 , але зі слів ОСОБА_20 , батько його не пустив додому, тоді ОСОБА_20 приїхав до ОСОБА_63 та зупинився у неї. Про смерть ОСОБА_7 . ОСОБА_63 дізналася від матері за телефоном. Свідок була на похованні ОСОБА_22 , оплатила послуги батюшки, оскільки відповідачка, як співмешканка померлого, повідомила, що у неї немає грошей. На похованні також був ОСОБА_14 . Про те, що покійний ОСОБА_22 залишив все майно своїй співмешканці, стало відомо від ОСОБА_1 одразу після смерті ОСОБА_22 . Коли ОСОБА_63 допомагала ОСОБА_22 поратися по господарству, він повідомив їй, що перепише на неї все майно лише за умови, якщо ОСОБА_26 вийде за нього заміж. Особисто ОСОБА_22 не повідомляв ОСОБА_63 про те, що він почав мешкати з іншою жінкою.

Свідок ОСОБА_68 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_1 він не знайомий, знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . З ОСОБА_7 свідок познайомився та почав спілкуватися, приблизно, за десять років до смерті ОСОБА_22 , вони мешкали по сусідству. ОСОБА_22 не був буйним, не палив, не пив. ОСОБА_68 познайомив ОСОБА_7 зі ОСОБА_3 , приблизно, навесні 2017 року. Як свідку відомо, ОСОБА_22 на той час не був одружений, він просив познайомити його з жінкою, та свідок й познайомив їх зі ОСОБА_3 . ОСОБА_68 дав ОСОБА_22 номери телефонів двох жінок, та ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_69 . Приблизно, у травні-квітні, десь через місяць після знайомства, ОСОБА_22 та ОСОБА_70 почали мешкати разом вдома у АДРЕСА_8 . Свідку не відомо, чи одружилися померлий зі ОСОБА_3 . ОСОБА_68 відомо, що раніше ОСОБА_7 був одружений, ОСОБА_22 розповідав при зустрічі на вулиці, що з колишньою дружиною життя не склалося через те, що в них різні характери, це було, приблизно, у 2013-2014 роках. Колишню дружину ОСОБА_22 свідок не бачив. ОСОБА_68 бачив, що інколи ОСОБА_22 сам займався ремонтом в будинку, але не бачив він, щоб в будинку робила ремонт якась жінка. На думку свідка, стан здоров`я ОСОБА_22 був нормальний, особисто ОСОБА_68 . ОСОБА_22 не скаржився. Про те, що у ОСОБА_22 є син, ОСОБА_68 відомо, але, як він знає, стосунки між ними не склалися. Як відомо, син ОСОБА_22 мешкав у Москві, але не точно. Сина ОСОБА_7 . ОСОБА_68 бачив на похованні ОСОБА_22 . ОСОБА_7 не скаржився на свій майновий стан, він отримував пенсію в Росії. Свідку відомо, що до ОСОБА_3 у ОСОБА_22 було дві дружини. ОСОБА_22 проводжав ОСОБА_3 , зустрічав з роботи, розповідав, що вона купувала йому речі, нічого поганого про ОСОБА_70 не казав. ОСОБА_68 ОСОБА_22 не повідомляв про те, що він звертався до лікарні, свідок вважає, що ОСОБА_22 не звертався нікуди та не лікувався. Свідок придбав будинок по АДРЕСА_6 у 2000 році. У будинку ОСОБА_7 . ОСОБА_68 був лише на похованні. Протягом десяти років з моменту знайомства ОСОБА_7 не запрошував свідка до себе додому на свята, в одній компанії вони не були. Дружні стосунки у ОСОБА_22 були з ОСОБА_16 . Про майновий стан та стан здоров`я свідку відомо особисто від ОСОБА_22 . З 2000 року ОСОБА_68 не бачив нікого, крім ОСОБА_22 , на його огороді. ОСОБА_7 раніше ОСОБА_68 бачив майже кожного вечора на вулиці, той приходив до ОСОБА_16 , який є сусідом ОСОБА_68 . Коли ОСОБА_7 почав зустрічатися зі ОСОБА_3 , він повідомив, що між ними склалося взаєморозуміння, вона його розуміла, виконувала його бажання, готувала, купувала сорочки. ОСОБА_22 завжди виглядав охайно, їсти не просив. Про свого сина ОСОБА_71 не любив розповідати, але якось розказував, що у сина були неприємності, та він йому допомагав все владнати фінансово. Коли були неприємності у ОСОБА_14 , свідок не пам`ятає. Свідку відомо, що син приїжджав до ОСОБА_22 один раз, ОСОБА_7 повідомляв, що син приїхав, але особисто ОСОБА_14 свідок не бачив.

Позивач ОСОБА_1 зауважила, що бачить свідка ОСОБА_68 вдруге.

Свідок ОСОБА_72 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вона не знайома, знайома зі ОСОБА_3 тривалий час, живуть по-сусідству, спілкуються. У 2017 році ОСОБА_72 побачила ОСОБА_3 з ОСОБА_7 , та його відрекомендувала як свого чоловіка, назвала ОСОБА_22 . ОСОБА_3 мешкала з ОСОБА_22 , приблизно, з середини літа 2017 року по АДРЕСА_8 у будинку ОСОБА_7 ОСОБА_72 разом з братом були у ОСОБА_3 та ОСОБА_22 вдома десь у липні-серпні 2017 року. ОСОБА_7 повідомляв, що раніше він працював у Росії, заробив пенсію. Звідки у ОСОБА_22 з`явився будинок по АДРЕСА_8 , ОСОБА_72 не відомо. Свідок та ОСОБА_7 не розмовляли про те, хто раніше жив з ним у будинку, про своє сімейне життя ОСОБА_22 не розповідав. Всього в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_73 була тричі, ще раз буда в грудні 2017 року та в лютому 2018 року на свій День народження. За ці три рази, коли свідок була у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , останній не скаржився на стан здоров`я, під час розмови з ОСОБА_22 свідок не помітила нічого неадекватного в його поведінці, на пам`ять ОСОБА_22 не скаржився, навпаки, згадував про роботу. У лютому 2018 року, коли ОСОБА_72 відвідувала ОСОБА_74 та ОСОБА_18 , ОСОБА_22 особисто їй казав, що має намір одружитися зі ОСОБА_70 , про судовий процес та розлучення з іншою жінкою не повідомляв. Сина ОСОБА_7 . Олександра ОСОБА_72 ніколи не бачила, навіть не знала, що у ОСОБА_22 є син, він про нього ніколи не розповідав їй. ОСОБА_7 у 2017 році не працював. Коли ОСОБА_72 відвідувала ОСОБА_74 з померлим у 2017-2018 роках в будинку були ремонтні роботи, але не будівельні, робили фасадну стінку. ОСОБА_22 повідомляв, що майже все робив власними силами. Взагалі ОСОБА_7 . ОСОБА_72 в обличчя знала вже давно, оскільки працює на ринку, часто його там бачила, а познайомилась особисто, коли побачила ОСОБА_22 зі ОСОБА_3 . За покупками ОСОБА_22 приходив десь один раз на два-три місяці, свідок торгує шкарпетками. Сам ОСОБА_73 раніше до себе не запрошував, лише разом зі ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_72 приходила до них на АДРЕСА_8 , там були літня кухня, гараж, погреб, сарай, город, туалет, у будинку вісім кімнат. Коли у 2017 році ОСОБА_72 приходила до ОСОБА_70 та ОСОБА_22 в гості, у них був зроблений ремонт в будинку, у дворі робили фасадну стінку, робота ще була не завершена. На подвір`я лежали будівельні інструменти та матеріали для фасадної стінки. ОСОБА_72 питала у ОСОБА_22 , звідки гроші на ремонт має, той сказав, що у нього пенсія в Росії. ОСОБА_22 не казав, коли повернувся з Росії, не обговорював розмір пенсії та свої доходи. У лютому 2018 року, коли ОСОБА_72 приїхала до ОСОБА_22 та ОСОБА_70 з тортом, він повідомив, що бажає одружитися зі ОСОБА_70 . До ОСОБА_3 свідок тоді поїхала, оскільки у неї померла матір та вона потребувала підтримки, а вони зі ОСОБА_70 дружать. ОСОБА_72 не відомо, чи одружилися ОСОБА_22 та ОСОБА_70 потім. Про намір розпорядитися своїм майном на випадок смерті ОСОБА_22 не розповідав, про попередні родини не розповідав. На похованні у ОСОБА_73 не була, оскільки у неї померла матір, та їй дуже важко було знаходитися на похованні. Володимир помер десь в середині березня 2018 року. Коли ОСОБА_72 бачила ОСОБА_22 в лютому 2018 року, він виглядав охайно, спокійно.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є батьком позивача, ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.1978 року (а.с.12 т.2).

14.02.2018 року ОСОБА_7 склав заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також усе те, на що матиме право за законом ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Таранушенком В.М. (а.с.5 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27.11.2018 року (а.с.40 т.1).

Постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенка В.М. від 18.09.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після померлого ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що окрім неї, є спадкоємець за заповітом (а.с.27 т.1).

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У частині першій статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України.

Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно з повідомленням зав.відділенням КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 23.12.2020 року, посмертна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_7 не може бути проведена через відсутність характеризуючих матеріалів.

Будь-яких інших клопотань про призначення повторних, додаткових, комплексних експертиз сторонами по справі не заявлялось, додаткових характеризуючих матеріалів надано не було.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14. Такі правові висновки є незмінними.

У постановах Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 404/4956/15-ц (провадження № 61-1294св18), від 25 липня 2018 року у справі № 416/13806/14 (провадження № 61-33508св18), колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду також виходила з того, що підставою для визнання правочину недійсним згідно зі статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року № 496/4851/14-ц.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів того, що ОСОБА_7 на час укладення оспорюваного заповіту мав абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, позивач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд відмовляє ОСОБА_6 в задоволенні позовної вимоги про визнання заповіту недійсним.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 набув у власність житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами АДРЕСА_1 , та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0570 га. На земельній ділянці знаходиться один житловий будинок А-1 житловою площею 26,1 кв.м, загальною площею 48,5 кв.м та наступні споруди: літня кухня Б, льох В, сарай Д, вбиральня Т, паркан 1, колодязь 1/2 частка 2, водопровід 3. Оцінка спадкового майна становить 26575,75 грн. (а.с.11 т.1).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 14.09.2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с.10 т.1), який розірвано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2016 року (а.с. 72 т.1).

Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах СК України.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Згідно зі статтею 57 СК України у редакції на час укладення сторонами шлюбу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У частині сьомій названої статті передбачено, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Крім того, у статті 58 СК України вказано, що і дохід, який приносить річ, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є також власністю цього з подружжя.

І саме той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей (частина перша статті 59 СК України).

У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також вказано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Можна зробити висновок, що за загальним правилом майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю, як і доходи, які воно приносить, тоді як спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте під час шлюбу.

Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», пункти 69 і 73).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Отже, першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтею першою Протоколу №1 до Конвенції є те, що воно має бути передбачене законом.

У статті 62 СК України таке втручання у право особистої приватної власності передбачено. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника.

Тому у статті 62 СК України передбачені умови, за яких таке втручання у право власності буде не лише законним, але і необхідним з точки зору забезпечення інтересів іншого, не власника, з подружжя та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС № 214/6174/15-ц від 22.09.2020 року.

З наявних у справі доказів підтверджується не тільки факт грошових затрат колишньої дружини ОСОБА_7 , а й факт її трудових затрат, що підтверджено показами свідків.

Відповідно до висновку експерта №7860/7861 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.05.2021 року встановлено, що в період з 2006 року по 2016 рік у домоволодінні АДРЕСА_1 було збудовано прибудови літ.а-1 та літ.а1-1, літній душ літ.Ж, лазня літ.З, гараж літ.К, літня кухня сарай, погріб літ.Б, влаштовано металеві ворота, бетонну огорожу, ганок з навісом та вимощення дворової території плиткою ФЕМ та утеплення зовнішніх стін житлового будинку без оздоблення декоративно-захисним шаром. В самому будинку виконано роботи по заміні покриття покрівлі (шифер), віконних (металопластикові) та дверних (вхідні металеві, міжкімнатні дерев`яні) отворів, мережі електропостачання, трубопроводів водопостачання та каналізації (пластик), улаштування газового котла, газової колонки та водяного опалення. Загальна вартість матеріалів та робіт, проведених в період з 2006 року по 2016 рік у житловому будинку АДРЕСА_1 складає 877 649 грн. У висновку експерта зазначено, що прибудови літ.а-1 та літ.а1-1, лазня літ.З, гараж літ.К, літня кухня сарай, погріб літ.Б є самочинним будівництвом.

Враховуючи те, що збудовані об`єкти не оформлені належним чином, позивач вимагає грошової компенсації понесених затрат, які були понесені нею на їх будівництво під час перебування у шлюбі.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

З огляду на викладене, визнання самочинно збудованих будівель і споруд об`єктами права спільної сумісної власності подружжя не відповідає вимогам чинного законодавства.

Водночас будівельні матеріали, обладнання та конструкції, які були використані в процесі будівництва цих будинків, господарських будівель і споруд, є майном, набутим сторонами під час шлюбу, тобто сукупністю речей, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

При цьому відповідачем, як спадкоємцем, неспростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є її процесуальним обов`язком.

Враховуючи, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 , позивачем ОСОБА_1 були понесені фінансові та трудові затрати, що призвели до значного збільшення вартості об`єкта нерухомості, суд вважає за можливе задовольнити уточнені позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь половину вартості матеріалів та робіт, проведених з 2006 по 2016 рік, що становить 438 824 грн. 50 коп.

Накладені ухвалою про забезпечення позову від 14.12.2018 року з метою забезпечення позову, арешт на будинок АДРЕСА_1 та заборона приватному нотаріусу Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенку В.М. видавати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_30 , ОСОБА_6 до ОСОБА_69 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенка Володимира Миколайовича про визнання заповіту недійсним, скасування заповіту, визнання майна сумісною власністю подружжя, визнання права власності, стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_69 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , грошову компенсацію понесених витрат на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 438 824 (чотириста тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені на підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 14.12.2018 року скасувати.

Скасувати арешт, накладений на будинок АДРЕСА_1 та заборону приватному нотаріусу Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенку Володимиру Миколайовичу видавати ОСОБА_69 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 28 вересня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова