Провадження № 22-ц/812/1411/2021
У Х В А Л А

27 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 471/1625/15

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В., Шаманської Н.О.

заслухавши суддю-доповідача - Данилову О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно.

24 червня 2021 року з апеляційною скаргою на судове рішення звернувся ОСОБА_1 , який посилався на те, що до участі у справі його не залучено, але рішенням порушені його спадкові права.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_5 зазначав те, що про рішення від 12 січня 2016 року він дізнався від позивачки ОСОБА_4 у 2020 році, а ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 3 червня 2021 року, йому відмовлено у перегляді цього рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2021 року причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначенні ОСОБА_1 , визнанні неповажними та надано десятиденний строк для зазначення інших причин.

Копію ухвали апелянт отримав 7 вересня 2021 року (а.с.238).

23 вересня 2021 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Заявник наголошував, що він не був залучений як сторона у справі, особисто не був присутнім при розгляді справи, оскаржуване судове рішення він не отримував, а про рішення дізнався від ОСОБА_4 .

Інших причин пропуску строку в заяві не вказано.

При вирішенні питання за наслідками розгляду клопотання апелянта, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 354 ЦПК апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За правилами частини 3 статті 357 ЦПК у разі, якщо підстави, вказані апелянтом у заяві про поновлення строку, визнані судом неповажними, апеляційна скарга залишається без руху, а заявнику пропонується протягом десяти днів з дня вручення ухвали вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналогічні положення містились у частині 1 статті 294 та статті 297ЦПК в редакції, яка діяла на час винесення судового рішення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними лише якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі Європейський Суд) сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника (постанова Верховного Суду (КАС) від 9 листопада 2020 року у справі №420/1813/19).

З матеріалів справи вбачається, що учасниками спору щодо прав на житловий будинок є спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

При цьому відомостей про прийняття спадщини апелянтом ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

За даними спадкової справи ОСОБА_1 від прийняття спадщини (за правом представлення) відмовився на користь ОСОБА_4 , у зв`язку з чим до участі у справі його не залучено.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що у вересні 2020 року ОСОБА_5 звертався до суду з заявою про перегляд рішення суду від 12 січня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Отже, з цього часу ОСОБА_5 знав про судове рішення, яке, як він вважає, порушує його права.

Звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не перериває процесуального строку на оскарження рішення в апеляційному порядку, а також не може вважатись поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 354 ЦПК.

В заяві від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно зазначає ті ж обставини, які, на його думку, перешкоджали вчасному оскарженню рішення.

При цьому обставин, які були би дійсною перешкодою для оскарження рішення суду від 12 січня 2016 року у період з вересня 2020 року по червень 2021 року, ОСОБА_1 не вказує.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує основоположний принцип права на суд, закріплений статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та практику Європейського Суду щодо його застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» та інш.).

При цьому Європейський Суд у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що у випадках, коли строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити складову принципу верховенства права - принцип юридичної визначеності (res judicata) та остаточності рішення. Таке втручання можливо виправдати лише обставинами істотного і непереборного характеру, зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Устименко проти України», остаточне рішення від 29 січня 2016 року, пункти 46,47; справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, справа «Салов проти України» від 6 вересня 2005 року пункт 93, справа «Сутяжник» проти Росії» від 23 червня 2009 року пункт 38 та інш.).

Застосовуючи основні принципі Європейської конвенції та враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд не встановив обставин, які не залежили би від волі та поведінки апелянта та стали істотною та непереборною перешкодою у дотриманні строку на оскарження, передбаченого законом.

Отже, підстав вважати поважними причини пропуску строку на оскарження рішення від 12 січня 2016 року, апеляційний суд не вбачає.

Враховує суд і той факт, що спадкоємці, які прийняли спадщину, в тому числі і ОСОБА_4 , на порушення прав якої посилається апелянт, рішення суду не оскаржували. Їх позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Крім того заява про поновлення строку на апеляційне оскарження надійшла до суду з пропуском десятиденного строку, зазначеного в ухвалі від 16 липня 2021 року.

За приписами частини 4 статті 357 та пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК у разі не подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або визнання наведених апелянтом підстав неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до статті 7 Закону «Про судовий збір» сума судового збору, сплачена ОСОБА_1 при подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає поверненню.

Керуючись статтями 357,358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 250 грн за квитанцією № 0.0..1 від 23 вересня 2021 року, отримувач коштів: УК у м.Миколаїв/м.Миколаїв/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992781, Банк отримувача: Казначейство Україн (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA014478.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом тридцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О. Данилова

Судді: В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська