Номер провадження 2/754/2190/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря - Куценко Ю.В.,

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача завданні збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі: 4799,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №8-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

18.12.2019 року приблизно о 09:36 в м. Києві по вул. М. Закревського, сталася ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вище вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу - заява на виплату від 20.12.2019 року, відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.

Києва від 17.02.2020 року по справі №754/512/20, вказана ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог ПДР України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно Рахунку №УКК3016041/ від 26.12.2019 року загальна вартість

відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , склала: 20264,70 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі

страхового акту №00062-02 від 03.01.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило

власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі: 16465,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 03.01.2020 року.

Також, на підставі Доповнення №1 до страхового акту від 02.03.2020 року ПрАТ

«ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування

розмірі: 3799,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6147 від 02.03.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ1

«ВУСО» склав: 20264,70 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з НОМЕР_2 була застрахована за Полісом №АО0656895 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», то керуючись ст.ст.6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих Відповідачем збитків в розмірі 15465,70 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №АК8701705 склала: 4799,00 грн.

15.07.2020 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №8-01 від 25.09.2019 року (п.89 Додатку №1 до Договору).

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу).

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №8-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

18.12.2019 року приблизно о 09:36 в м. Києві по вул. М. Закревського, сталася ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вище вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.

Києва від 17.02.2020 року по справі №754/512/20, вказана ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог ПДР України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Володілець пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернулася до страховика ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Рахунку №УКК3016041/ від 26.12.2019 року загальна вартість

відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , склала: 20264,70 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі

страхового акту №00062-02 від 03.01.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило

власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі: 16465,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 03.01.2020 року.

Також, на підставі Доповнення №1 до страхового акту від 02.03.2020 року ПрАТ

«ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування

розмірі: 3799,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6147 від 02.03.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ1

«ВУСО» склав: 20264,70 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з НОМЕР_2 була застрахована за Полісом №АО0656895 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», то керуючись ст.ст.6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих Відповідачем збитків в розмірі 15465,70 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №АК8701705 склала: 4799,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

15.07.2020 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №8-01 від 25.09.2019 року (п.89 Додатку №1 до Договору).

У ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу).

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 27342,42 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 840,00 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 30.01.2019 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленко П.М., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6314, виданого Радою адвокатів Київської області 24.01.2019 року, укладено договір про надання правової допомоги №30/01/19.

Відповідно до додаткової угоди №24 до договору про надання правової допомоги та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.11.2020 року загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 2000,00 грн.

Згідно платіжного доручення від 06.11.2020 року позивачем сплачено адвокату вартість наданих послуг на суму 2000,00 грн.

Положення п. 1, ч. 2, ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Разом з тим, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (стаття 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. У вказаній статті, серед іншого, Законодавець передбачає і витрати на професійну правничу допомогу.

В свою чергу, положення ст. 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України; ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 понесені витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 4799,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. та судовий збір в сумі 840,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя: Н.Г. Таран