Провадження № 2/752/474/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.12.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

у травні 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SA-000307 від 16.04.2015 у сумі 28 321,22 грн. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.04.2015 між ПАТ «Банк «Юнісон» та відповідачем було укладено кредитний договір № SA-000307 відповідно до якого ПАТ «Банк «Юнісон» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 600,00 грн., зі сплатою 20 % річних та кінцевим терміном повернення коштів 16.04.2018 року. Позивач свої зобов`язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Ладиченка С.В. від 01.06.2018 року відкрито провадження у справі.

13.08.2018 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що визнає частково позовні вимоги, вказує, що дійсно заключила договір позики з позивачем. Однак, як стверджує відповідач, вона, звернувшись до банку для сплати чергового платежу за договором, виявила, що банк за вказаною в договорі адресою не працював, відділення були зачинені і вона не була повідомлена про порядок подальшого виконання зобов`язань. Відповідач вважає, що оскільки банк не повідомив її про нові координати, або відділення банку, через яке відповідач могла погасити борг, позивач порушив зобов`язання, а тому відповідач готова погасити заборгованість, але без штрафних санкцій. Також зазначає, що не погоджується з твердженням позивача про те, що вона не здійснювала з серпня 2015 року погашення заборгованості за кредитом, оскільки здійснювала сплату заборгованості, про що надає копію відповідної квитанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 12.09.1018 року прийнято справу до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.03.2021 року замінено позивача у справі його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ».

Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «СІКВЕСТРУМ».

Відповідач та її представник підтримали в ході судового розгляду заперечення, викладені у відзиві, та звернули увагу суду на те, що Банк не повідомив позичальника про зміну порядку внесення грощових коштів на погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Крім того, представник відповідача звернула увагу суду, що Банк нараховую заборгованість після пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань, яким фактично змінено строк його виконання.

Суд, дослідивши письмові докази, вислухавши відповідача та її представника, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

16.04.2015 між ПАТ «Банк «Юнісон» та відповідачем було укладено кредитний договір № SA-000307 відповідно до якого ПАТ «Банк «Юнісон» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 600,00 грн., зі сплатою 20 % річних та кінцевим терміном повернення коштів 16.04.2018 року.

Судом встановлено, що відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 02.05.2018 року становить 28 321,22 грн., що складається з: 7 125,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 4 036,42 грн - прострочена заборгованість по процентам; 7 425,74 грн - прострочена заборгованість за комісіями; 4 564,43 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 1 609, 67 грн - пеня за прострочення сплати процентів; 2 969,75 грн - пеня за прострочення сплати комісії; 600,00 грн - штраф.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки в ході судового розгляду знайшов свого підтвердження факт отримання відповідачем кредитних коштів, що підтверджується копією кредитного договору та меморіальним договором, суд, враховуючи положення чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу за тілом кредиту в розмірі 7 125,21 грн, яка існувала станом на 02.05.2018 року.

Відповідач не надала суду належних та достатніх доказів неможливості виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором в зв`язку із закриттям відділення ПАТ «Банк «ЮНІСОН», а отже зазначені твердження не можуть бути прийняті судом.

Однак, вимоги позивача про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам та штрафним санкціям не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ПАТ «Банк «ЮНІСОН» 07.07.2017 р. надіслав на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, включаючи нараховані відсотки та штрафні санкції.

Зазначена вимога повинна була бути виконана відповідачем протягом 30 днів з моменту направлення вимоги, тобто Банк, направивши письмову вимогу змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 № 444/9519/12

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З огляду на позицію ВП ВС кредитодавець має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами, неустойки, штрафи, комісії лише в межах строку кредитування.

Тобто, після закінчення 30 денного строку після направлення ПАТ «Банк «ЮНІСОН» вимоги про дострокове повернення всієї суми боргу, останній втратив право на нарахування відсотків та неустойки.

Натомість, як вбачається з розрахунку такі платежі нараховані станом на 02.05.2018 р.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, а саме виписок по рахунку клієнта щодо нарахування відсотків, штрафів, пені, комісії, а наданий Банком розрахунок не є належним доказом на підтвердження зазначених обставин.

У відсутність таких доказів суд позбавлений можливості самостійно визначити суму заборгованості щодо наявності боргу за даними платежами.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги Банку в цій частині є недоведеними і не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «СІКВЕСРУМ» є правонаступником ПАТ «Банк «ЮНІСОН» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 3/04-20 від 30.04.2020 р., відповідно до якого Товариство набуло право вимоги за кредитним договором , укладеним з ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, з відповідача на користь ТОВ «СІКВЕСТРУМ» підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зазначеного зобов`язання в повному обсязі.

В іншій частині, як встановлено судом, вимоги позивача не є доведеними.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог (25%)

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» (, м. Київ, вул. Михайла Драгоманова, 20А, кв.17) заборгованість за договором кредиту № SA-000307 від 16.04.2015, яка станом на 02.05.2018 року становить 7 125,21 грн - прострочена заборгованість за кредитом, витрати по сплаті судового збору у розмірі 440,50 грн.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя