Провадження №2-др/359/27/2021
Справа №359/6937/20
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Гайдая Романа Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільно набуте нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною заявою, якою просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 50000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 10 вересня 2021 року, складеною секретарем судового засідання. Його неявка не перешкоджає.

Представник позивача ОСОБА_4 надала до суду відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. Крім цього, вказала на те, що представником відповідача ОСОБА_3 не надано доказів зловживання процесуальними правами з боку ОСОБА_1 та його представників; відсутні первинні документи, які підтверджують факт надання правової допомоги, зважаючи на обсяг наданих послуг та їх вартість; додаток №1 до договору від 03 березня 2021 року містить посилання на справу номер 35/5801/21, тоді як дана цивільна справа має номер №359/6937/20; ОСОБА_2 , зі слів її представників, 30 липня 2021 року перебувала на непідконтрольній Уряду України території в м. Луганськ, тому не мала можливості підписати акт надання послуг.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільно набуте нерухоме майнобуло залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.159-160).

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч.6 ст.142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частиною п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, згідно з вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.247 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач та його представник ОСОБА_4 двічі, а саме 02 серпня 2021 року та 26 серпня 2021 року, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від них не надходило.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 грудня 2018 року у справі №751/10961/16, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. При цьому, Верховний Суд вказав на те, що неявка представника позивача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи та повторно не з`явився у судові засідання, відноситься до необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, до необґрунтованих дій позивача відноситься саме неявка позивача та його представника у судові засідання, що призвело до затягування розгляду справи, втрати інтересу сторін до розгляду даної справи по суті.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК Україна судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги №0303/21 від 03 березня 2021 року (а.с.167-170).

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги №0303/21 від 03 березня 2021 року сторони погодили наступний розмір винагороди з представництва інтересів в Бориспільському міськрайонному суді Київської області у справі №359/5801/21 у твердій грошовій сумі у розмірі 50000 гривень (а.с.171).

Згідно акту надання послуг №13 від 30 липня 2021 року ОСОБА_2 було здійснено оплату за послуги з професійної правничої допомогу у розмірі 50000 гривень (а.с.172).

Відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Всупереч цьому, представником відповідача ОСОБА_3 не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 гривень саме в ході розгляду даної цивільної справи (№359/6937/20).

Оскільки, як вбачається зі змісту додатку №1 до договору про надання правової допомоги №0303/21 від 03 березня 2021 року, а також акту №13 від 30 липня 2021 року винагорода у розмірі 50000 гривень складає вартість послуг з представництва інтересів ОСОБА_2 в Бориспільському міськрайонному суді Київської області у справі №359/5801/21.

Дійсно, в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №359/5801/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу судового будинку та земельної ділянки в частині покупця.

Таким чином в провадженні суду перебуває цивільна справа між тими самими сторонами, але стосовно іншого предмету спору.

Тому суд погоджується з твердженням представника позивача ОСОБА_4 з приводу того, що вказаний додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 03 березня 2021 року та акт надання послуг №3 від 30 липня 2021 року, не мають жодного відношення до розгляду цивільної справи №359/6937/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільно набуте нерухоме майно.

Зважаючи на це, судом не встановлено обставин для розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 50000 гривень та у зв`язку з цим у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.2-4 ст.137, ч.2 та ч.9 ст.141, ч.5 та ч.6 ст.142, п.3 ч.1 ст.247 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката Гайдая Романа Петровича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 24 вересня 2021 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський