Провадження № 2/761/2789/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2020р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «УСК «Гарант - Лайф» в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь борг за договором страхування життя в загальному розмірі 128 598,10 грн. з яких: страхова сума 86 463,69 грн., інвестиційний дохід - 4 300,89 грн., штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання - 36 333,52 грн. у тому числі пеня - 30 757,35 грн., 3% річних - 3 479,52 грн., інфляційні витрати - 2 096,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 березня 2004 р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування життя, Поліс № 0000594 на строк 15 р.

Як зазначає позивач, він відповідно до умов вищевказаного договору сплачував страхові платежі до 2016 року.

05 березня 2019р. позивач звернувся до відповідача, як страховика, з вимогою виплатити страхове відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку «дожиття застрахованої особи до закінчення договору страхування». Однак, відповідач умови договору не виконав щодо сплати такої суми.

В зв`язку з вищенаведеним, а також посилаючись на вимоги ст.ст. 6, 9, 20, 27, 28 Закону України «Про страхування», позивач просив суд позов задовольнити.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування позивач просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційне збільшення боргу.

Вказана справа 04.08.2020 року була розподілена судді Кондратенко О.О.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 17.09.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 року справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, в якій сторона просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові.

Відповідач, в судове засідання свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність та відзив на позов подано до суду не було.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про страхування» регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Стаття 6 Закону України «Про страхування» визначає, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як визначено ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 зазначеного Закону передбачено обов`язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05 березня 2004р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування у формі Поліса страхування життя № 0000594, зі строком дії з 05 березня 2004р. на 15р. (тобто до 05.03.2019 року) за програмою страхування Д1 «Бізнес Актив Поліс», об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та додатковою пенсією страхувальника (позивача).

За умовами вказаного договору страховик зобов`язався при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату на умовах, передбачених договором, а страхувальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі вносити страхові внески та виконувати інші умови договору.

Згідно з умовами договору, позивач мав здійснити 15 страхових внесків в розмірі по 200,00 доларів США.

Одним із страхових випадків передбачено - дожиття застрахованої особи до закінчення дії Договору страхування та виплата в такому випадку страхової суми еквівалентної 3 223,00 доларів США.

Як зазначив позивач в позовній заяві, ним здійснювались страхові внески до 2016 року, як вбачається з копій квитанцій в період 2004, 2007-2012, 2014-2016 роки. Інші квитанції позивач суду не надав, а тому суд позбавлений можливості встановити, що він здійснив 15 платежів згідно з умовами договору.

Крім того, позивач не надав суду Правила добровільного страхування життя, а тому суд позбавлений можливості встановити, зокрема умови припинення договору та виплати страхового відшкодування.

15 березня 2019 року позивач направив повідомлення відповідачу про настання страхового випадку - дожиття застрахованої особи до закінчення дії Договору страхування та заяву про виплату страхового відшкодування.

Однак лист не був отриманий відповідачем та повернувся за терміном зберігання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач не надав доказів належного виконання умов договору та сплати страхових платежів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-265, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 16, 525, 526, 610, 612, 625, 997 ЦК України; ст. ст. 20, 28 Закону України «Про страхування», суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» про стягнення коштів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення виготовлено 01 грудня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула