Справа № 526/3045/21
Провадження № 2/526/910/2021
У Х В А Л А

30 грудня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч заяву Гриня Євгена Івановича про відвід судді Максименко Л.В. у справі №526/3045/21,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021, визначено головуючою у цивільній справі № 526/3045/21 за позовом ОСОБА_2 до Гадяцької міської ради, третя особа : ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

30 грудня 2021 року представник позивача - адвокат Гринь Є.І. звернувся до суду з заявою про відвід головуючій судді Максименко Л.В., оскільки представником відповідача є начальник юридичного відділу Гадяцької міської ради, чоловік головуючої судді Максименко П.І., що може призвести до виникнення сумніву у сторін в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

З матеріалів та позову вбачається, що відповідачем є Гадяцька міська рада, де на посаді начальника юридичного відділу працює Максименко П.І., який являється чоловіком судді Максименко Л.В. та який за своїми повноваженнями згідно Статуту міської ради здійснює представництво ради в судах.

7 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визначається та дії принцип верховенства права . Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги по-перше: бути суб`єктивно вірним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге: бути об`єктивно безстороннім, тобто, суд повинен ґрунтувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей у пункті 1 статті 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування чи не має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності .

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безпосередності.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснює Європейський суд з прав людини у справі «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою забезпечення права сторін на справедливий суд під час розгляду даної справи та усунення будь - яких сумнівів у безсторонності судді, вважаю, що заява про відвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 36 - 40 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву Гриня Євгена Івановича про відвід судді Максименко Л.В. у справі №526/3045/21 - задовольнити.

Передати цивільну справу № 526/3045/21, провадження № 2/526/910/2021 до канцелярії Гадяцького районного суду Полтавської області, для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Л. В. Максименко