г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2706/21
Номер провадження 2/213/1841/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Стаматова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань № 14/ цивільну справу № 213/2706/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Примакова Костянтина Олексійовича,

встановив:

Позивач 22.07.2021 звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою та просить встановити факт її проживання із спадкодавцем вітчимом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з жовтня 1987 року по момент смерті спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 .

В позові вказує, що померлий був її вітчимом, з яким мати проживала однієї сім`єю з жовтня 1987 року, а 19.02.1988 року офіційно зареєструвала шлюб. Вона з дитинства називала вітчима батьком, а він її донькою, він піклувався про неї, утримував матеріально, водив до школи, брав за місцем своєї роботи для неї путівки до літніх таборів. Після того, як вона створила свою сім`ю, стала проживати від батьків окремо, зі своїм чоловіком, однак продовжувала підтримувати з ними стосунки, як з рідними людьми. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , і оскільки вітчим важко переживав смерть дружини, вона переїхала жити до нього за адресою: АДРЕСА_1 , разом у 2018 році вони приватизували вказану квартиру, а ІНФОРМАЦІЯ_3 вітчим помер, і після його смерті залишилася спадщина. Оскільки за життя вітчим заповіту не складав, інші спадкоємці після нього відсутні, вона є єдиною спадкоємицею четвертої черги, оскільки проживала разом з померлим практично все життя, починаючи з п`яти років, і потім по день смерті. Зазначила, що окрім неї спадщину ніхто не прийняв, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду. Вважає себе членом сім`ї ОСОБА_2 , тому встановлення в судовому порядку факту її постійного проживання з вітчимом на день його смерті необхідно для прийняття спадщини.

Ухвалою від 23.07.2021 заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання.

25.08.2021 в підготовчому засідання за клопотанням позивача було витребувано докази у справі.

06.10.2021 в зв`язку із закінченням повноважень судді Алексєєва О.В. справа прийнята до провадження суддею Поповим В.В., у справі призначено підготовче засідання.

23.11.2021 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача зазначив, що позивач є падчеркою спадкодавця, тобто фактично була членом його сім`ї, з дитинства мешкала з ним, приватизувала квартиру, де вітчим проживав з померлою матір`ю позивача, доглядала за ним останні роки його життя.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з позивачем приблизно з 2007-2008 року, з 2010 року є її чоловіком, і тому йому достеменно відомо, що на момент, коли вони познайомилися, ОСОБА_5 проживала з матір`ю та вітчимом, і з її слів проживала з вітчимом з дитинства, приблизно з 4-5 років. Після того, як він став чоловіком позивача, вони також разом приїздили до батьків, він бачив, що між ними були відносини, як у рідних людей, як у батька та доньки. Після смерті матері позивач знов повернулася жити до вітчима, якого вважала своїм батьком, і оскільки він потребував допомоги, залишилася з ним жити, у них був спільний побут, вони вели спільне господарство, купували продукти, утримували житло, сплачували комунальні платежі, позивач доглядала за вітчимом та поховала його. Вони разом приватизували квартиру, в якій проживали останні роки. Підтвердив, що позивач фактично була членом сім`ї померлого спадкодавця.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шлюб між якими було розірвано 10.08.1987 року. Після розірвання шлюбу її матір повернула прізвище « ОСОБА_8 » /а.с.9-10/.

19.02.1988 мати позивача ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і змінила прізвище на « ОСОБА_10 » /а.с.11/.

Позивач 06.04.2001 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 і змінила прізвище на « ОСОБА_12 », 25.11.2008 розірвала цей шлюб, залишивши прізвище « ОСОБА_12 » /а.с.63/. 23.10.2010 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_13 » /а.с.12, 13/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 /а.с.14/.

22.05.2018 позивач і ОСОБА_2 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого органом приватизації Виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради згідно з розпорядженням № 174 від 16.05.2018 належить їм на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях по 1/2 частці кожному /а.с.15/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік матері позивача ОСОБА_2 /а.с.19/.

На день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_1 . Ця обставина підтверджується відміткою в її паспорті, та матеріалами спадкової справи /а.с.68/.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 05/2021 заведено за заявою падчерки спадкодавця ОСОБА_1 від 22.01.2021, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, заповіти від імені ОСОБА_2 не посвідчувались, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.56-89/.

27.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , але постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П. у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки нею не підтверджено факт родинних стосунків зі спадкодавцем, та проживання з померлим однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини /а.с.24, 88/.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно з п.2 цієї Постанови, якщо виникнення справа на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснив пленум Верховного суду України в п.21 вищевказаної постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

При цьому до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Судом встановлено, зокрема свідоцтвом про укладення матір`ю позивача шлюбу з ОСОБА_2 та показаннями свідка, що померлий ОСОБА_2 був вітчимом позивача, яка хоч і була зареєстрована за місцем смерті спадкодавця з 10.11.2017, але з 1987 року проживала з ним в одній сім`ї, оскільки він був чоловіком її матері, виховував її як доньку.

Таким чином, суд вважає, що відсутність постійної реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_2 , не може бути доказом того, що позивач не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами.

Отже, іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, позивач не має. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить здійснити їй право на спадщину.

Таким чином, показаннями свідка та із наданих письмових матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 , як член сім`ї вітчима ОСОБА_2 з 1987 року до дня смерті останнього, проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем вітчимом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з жовтня 1987 року по момент смерті спадкодавця, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Представник позивача: адвокат Примаков Костянтин Олексійович, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Героїв Підпільників, 1/4;

Відповідач: Виконавчий комітет Інгулецької районної в місті ради - місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, 1;

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 21 грудня 2021 року.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя В.В. Попов