САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2166/21
Провадження №2-о/726/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Попович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, у порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем, -

У С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Радамовський М.М. звернувся до суду із заявою у якій просить суд, з посиланням на відповідні правові норми, встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 у період з січня 2002 року по 05.07.2007 року, день смерті ОСОБА_4 .

Представник заявниці вказує, що мати заявниці - ОСОБА_4 до 2002 року проживала та була зареєстрована за адресою: с. Олексіївка Сокирянський район Чернівецька область, а у зв`язку з важкою хворобою та необхідністю постійного догляду з 2002 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала у заявниці (доньки), за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що спадкоємцями майна померлої є діти: заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 .

Заявниця вважає, що прийняла спадщину, шляхом постійного проживання з ОСОБА_4 , а тому, після отримання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) звернулася із письмовою заявою до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука В.В. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, листом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що ОСОБА_1 не проживала спільно із спадкодавцем на день смерті, а тому така заява подана з пропуском строку прийняття спадщини, який закінчився 05.02.2008 року.

Підтверджуючи факт спільного проживання із спадкодавцем, посилаючись на відповідні правові норми, просить суд задовольнити заяву, оскільки встановлення такого факту необхідне їй для оформлення спадщини (а.с.1-15).

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.12.2021 відкрито провадження у справі за вказаною за заявою та призначено до розгляду за правилами окремого провадження у судове засідання на 28.12.2021 (а.с.17).

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від них 28.12.2021 надійшли заяви у яких останні підтримали заявлені вимоги та просили розглянути справу за їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 28.12.2021 скерував до суду заяву у якій заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. У зв`язку із поганим станом здоров`я та неможливістю бути присутнім у судовому засіданні, просив здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані докази, вважає що вимоги заявниці є обґрунтованими, а тому заяву слід задовольнити з наступних підстав.

За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, слідує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 06 липня 2007 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 1441. Місце смерті зазначено: Україна, Чернівецька область, Садгірський район м. Чернівці (а.с.6).

У відповідності до даних Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області № 201/1 від 07.09.2018 останнє місце проживання ОСОБА_4 зазначено за адресою: АДРЕСА_2 . На день її смерті з нею в одному будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Згідно даних Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.06.1963, ОСОБА_4 записана матір`ю ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

У відповідності до даних Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 15.11.1990, ОСОБА_1 15 листопада 1990 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , та після укладення шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Згідно даних дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0137256, такий виданий ОСОБА_4 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Олексіївський», розміром 2, 47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9).

Крім того заявницею долучено Лист № 282/02-14 від 25 жовтня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчуком В`ячеславом Володимировичем у відповідності до якого, за результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що заяву подано з пропуском строку прийняття спадщини, оскільки остання не проживала спільно із спадкодавцем до дня смерті та рекомендовано звернутися до суду (а.с.10).

У відповідності до даних Довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 202 від 10.08.2021, виданої головою правління ОСББ «Вітязь» Крайнічук О.Д., ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності (а.с.12).

Також, у відповідності до отриманих 28.12.2021 судом, заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами заявниці, останні підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_10 до дня її смерті.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно приписів ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Як вбачається з правової позиції викладеної у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц, особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Зазначена правова позиція щодо підтвердження місця проживання заявника із спадкодавцем знайшла своє відображення в постановах у Верховного Суду України: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), в яких зроблено висновок про те, що державна реєстрація у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання на момент смерті за адресою реєстрації.

Згідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, та враховуючи, що будь-які інші докази, що б спростовували доводи заявника, в справі відсутні, а також відсутній спір про право, і встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення адже потрібне для реалізації її спадкових прав, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що хоча померла ОСОБА_4 і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак на час смерті проживала спільно із заявницею (донькою) за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 1268 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 89, 211, 247, 258-259, 265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем - задовольнити.

Встановити юридичний факт, постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С. А. Асташев