1Справа № 335/4113/21 2/335/1869/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства „Завод Запоріжавтоматика" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із ПрАТ „Завод Запоріжавтоматика" заборгованість по заробітній платі в розмірі 16475,02 грн. 78 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 38181,15 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4363,56 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він працював у ПрАТ „Завод Запоріжавтоматика" слюсарем-інструменталізмом 6-го розряду інструментального цеху з 01.06.2020 року по 28.12.2020 року.

28.12.2020 року згідно наказу № 158-к був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Позивач зазначає, що ПрАТ „Завод Запоріжавтоматика" неодноразово порушувало законодавство про працю, що призвело до виникнення заборгованості по заробітній платі.

Після неодноразового звернення до ПрАТ „Завод Запоріжавтоматика" заробітна плата частково була погашена, але не в повному обсязі, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення такої заборгованості та інших виплат. Період затримки виплати заробітної плати позивачу позивачем зазначається у 105 днів, і сума до стягнення становить 38181,15 грн. Позивач, керуючись положеннями ст. 117 КЗпП України просить стягнути на його користь і середній заробіток за несвоєчасне проведення розрахунку із ним при звільненні із розрахунку за 105 днів в розмірі 38181,15 грн., компенсацію за невикорстану відпустку в розмірі 4363,56 грн.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову.

Відповідач надав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що дійсно, наявна заборгованість по заробітній платі, яка виникла у зв`язку із зупиненням господарської діяльності відповідача. Узв`язку із кризою, в тому числі пов`язаною із пандемією, основні контракти, укладені відповідачем на поставку залишаються не виконані з причин, незалежних від відповідача.

Відповідач не погоджується із розрахунком, наданим Позивачем.

Як зазначає у відзиві на позовну заяву, згідно довідки про заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2021 року, сума заборгованості становить дійсно - 16475,02 грн. без податків і зборів. При цьому, складові частині цієї заборгованості включають в себе не тільки заробітну плату, а й компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3 532,81 грн. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 942, 21 грн. без податків і зборів, компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3 532,81 грн. без податків і зборів.

Крім того зазначає, що позивача було звільнено 28.12.2020 року. В цей день позивач не працював. Відповідно розрахунок може бути здійснений тільки після пред`явлення ним вимоги. Із вимогою про здійснення розрахунку позивач звернувся до товариства 17.03.2021 року, яку отримано було відповідачем, згідно повідомлення про вручення, 22.03.2021 року. День розрахунку є 23.03.2021 року. Нарахування середнього заробітку за весь час затримки, нараховується саме з 24.03.2021 року і до дня виплати (винесення рішення суду).

Відповідач надав свій розрахунок, за яким до стягнення підлягають заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 942,21 грн. без податків і зборів, середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 28 385,4 грн. з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів, компенсація невикористаної щорічної відпустки в розмірі 3 532,81 грн. без податків і зборів.

До судового засідання позивачем надано письмові пояснення, в яких позивач заявлені позовні вимоги за позовом підтримав частково, погодившись із розрахунком Відповідача і просить суд задовольнити позовні вимоги в розмірі, розрахованому Відповідачем. Відповідач частково із позовними вимогами погодився, та просив суд стягнути суми відповідно до наданого ним розрахунку на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень, та перевіривши їх доказами, у тому числі об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Згідно з частиною першою статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаного із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Судом встановлено, що позивач згідно наказу № 49-к від 28.05.2020 року був прийнятий на роботу до ПрАТ „Завод Запоріжавтоматика" з 01.06.2020 року слюсарем - інструменталістом 6-го розряду інструментального цеху.

28.12.2020 року звільнений за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України згідно наказу 158-к від 28.12.2020 року.

Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2021 року, сума заборгованості становить 16475,02 грн. без податків і зборів. Складові частині цієї заборгованості включають в себе не тільки заробітну плату, а й компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3 532,81 грн.

Суд погоджується із обґрунтуванням відповідача, що заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на 01.09.2021 року становить 12 942, 21 грн. без податків і зборів, компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3 532,81 грн. без податків і зборів, з чим погодився і позивач.

Суду надано підтвердження того, що 03.09.2021 року позивачу сплачено частково заборгованість по заробітній платі в сумі 963,00 грн., що підтверджується Відомістю № 558 відповідача, проти чого не заперечував Позивач.

Отже сума заборгованості по заробітній платі становить 15 512,02 грн. без податків і зборів. Складові частини цієї заборгованості становлять заробітну плату в розмірі 11 979,21 грн. без податків і зборів, компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3 532,81 грн.

Згідно Довідки відповідача від 31.08.2021 № 163/2-1, перед звільненням позивачу було нараховано заробітну плату за жовтень 2020 року - 8511,84 грн. за листопад 2020 року - 7100,29 грн. Середньоденний заробіток становить - 473,09 грн.

Порядок обчислення середньої заробітної плати врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100, якою він затверджений.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати вираховується виходячи із середньомісячного числа робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2020 року відповідача, в день звільнення позивач не працював, проти чого позивач не заперечував.

Враховуючи вимоги ст. 116 КЗпП Українирозрахунок може бути здійснений тільки після пред`явлення ним вимоги.

Згідно заяви позивача, із вимогою про здійснення розрахунку він звернувся до Відповідача 17.03.2021 року, яку отримано було відповідачем, згідно повідомлення про вручення, 22.03.2021 року.

Суд погоджується із відповідачем, що день розрахунку, враховуючи зазначені норми Закону, є 23.03.2021 року.

Відповідно нарахування середнього заробітку за весь час затримки відбувається саме з 24.03.2021 року.

Згідно наказу № 19 від 28.10.2021 року «Про роботу підприємства у 2021 році та в подальшому», встановлено у відповідача режим неповного робочого часу (неповна робоча неділя, неповний робочий день). Оплата праці здійснюється пропорційно відпрацьованому часу.

За кожним місяцем 2021 року встановлені графіки роботи підрозділів підприємства із визначенням кількості робочих днів за кожним підрозділом.

Згідно графіку наявного в матеріалах справи, інструментальний цех, категорія «робочі», кількість робочих днів становить у березні - 12, у квітні - 12, у травні - 12, у червні - 12, у липні - 12, у серпні - 12.

Так, час затримки виплати заробітної плати за період з 24.03.2021 року (перший день після дати розрахунку) по 01.09.2021 року з чим погодився позивач, становить 60 днів.

Середній заробіток за затримку виплати заробітної плати, складає: 473,09 грн. х 60 днів = 28 385,4 грн. (з 24.03.2021 по 01.09.2021).

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Стягненню підлягають звідповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 11 979,21 грн. без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 28 385,4 грн. у тому числі з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 3 532,81 грн. без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів

Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 698 грн. 46 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства „Завод Запоріжавтоматика" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Завод Запоріжавтоматика" (, м. Запоріжжя вул. Адм.Нахімова, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 11 979,21 грн. без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 28 385,4 грн. у тому з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 3 532,81 грн. без утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Завод Запоріжавтоматика" (, м. Запоріжжя вул. Адм.Нахімова, буд. 3) на користь держави судовий збір у розмірі 698 грн. 46 коп.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення суми у визначеному позивачем розмірі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць