Справа № 316/2361/19
Провадження № 2/316/408/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Куценка М.О.

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара, в порядку загального позовного провадження цивільну справу №316/2361/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з стягнути з ОСОБА_2 на свою користь розмір неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 2033,05 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають спільну дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.04.2009 у справі №2-587 відповідач зобов`язаний з 25.02.2009 щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 557 грн. призначено щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 557 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-587 отриманого 11.11.2019 з Енергодарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відповідач аліменти не сплачує починаючи з листопада 2018 року, у зв`язку з чим за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року, включно, виникла заборгованість в загальній сумі 6684 грн.

З підстав ч.1 ст.196 СК України, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в загальному розмірі 2033,05 грн., навівши відповідний розрахунок (а.с.1-2).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.11.2020 скасовано заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.06.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з підготовчого судового засідання (а.с.62-62зворот).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.03.2021 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.72-72зворот).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду письмову заяву пор розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала (а.с.82).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та/або його представник: адвокат Галька Н.О. не з`явились. Представником відповідача надано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача (а.с.84). Відповідно до заяви про касування заочного рішення, відповідач позовні вимоги не визнає вказуючи і на скасування постановою Запорізького апеляційного суду - постанови Енергодарського міського суду від 10.02.2020 якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальної за ст.183-1 КУпАП за несплату аліментів, а отже позовні вимоги, на думку представника відповідача, безпідставні (а.с.37-39).

Враховуючи наявність від сторін заяв про розгляд справи без участі, положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.05.2013 у справі №316/906/13-ц (а.с.4). У шлюбі сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

В Енергодарському МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-587 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 557 грн. та відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу проведеного головним державним виконавцем, за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року (включно) у боржника ОСОБА_2 станом на 01.11.2019 наявна заборгованість по аліментам у загальному розмірі 6684 грн. (а.с.3).

Позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року, загальний розмір якої становить 2033,05 грн. (а.с.1-2) та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи.

Сімейний кодекс України не передбачає випадків коли вина платника аліментів виключається, у такому випадку підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості, про що у своєму правовому висновку зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19.

З наданою відповідачем постанови Запорізького апеляційного суду від 13.05.2020 у справі №316/80/20 (провадження (№33/80/206/20), яка набрала законної сили 13.05.2020 (а.с.40-42) (далі постанова Запорізького апеляційного суду), встановлені обставини якою, відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, винесену за наслідками розгляду апеляційної скарги адвоката Галька Н.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.02.2020 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлено, що останнього було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за зазначеною правовою нормою за несплату ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась за період з 01.11.2019 по 01.12.2019 в розмірі 7241 грн. (557х13). Проте, вказаною постановою Запорізького апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_2 було сплачено аліменти: 12.03.2018 - на суму 3000 грн., 15.03.2018 на суму 3000 грн., 27.07.2018 на суму 5000 грн., 04.09.2019 на суму 2500 грн., що становить 13500 грн. та зазначено на наявність у ОСОБА_2 переплати по аліментам (а.с.41зворот). Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.02.2020 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП скасовано зазначеною постановою Запорізького апеляційного суду від 13.05.2020 у справі №316/80/20 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення провадження у справі закрито (а.с.41зворот-42).

Позивачем ОСОБА_1 не спростовуються обставини встановлені вказаною постановою Запорізького апеляційного суду (ч.5 ст.82 ЦПК України).

Із співставлення зазначених позивачем у позові обставин з обставинами встановленим судом апеляційної інстанції, вбачається, що за період з листопада 2018 по жовтень 2019 включно у відповідача ОСОБА_2 не лише відсутня заборгованість по аліментам перед позивачем, а і наявна переплата, при цьому, виходячи із розміру внесених відповідачем сум в рахунок оплати аліментів, слідкує, що останнім аліменти у щомісячному розмірі по 557 грн. оплачувались на перед, що спростовує посилання позивача та фактично доводить як відсутність умислу відповідача на ухилення від сплати аліментів так і відсутність самої заборгованості в розмірі 6684 грн. на яку позивачем проведено розрахунок неустойки в загальній сумі 2033,05 грн.

Отже, встановлені у судовому засіданні обставини спростовують наявність у ОСОБА_2 винної поведінки, таким чином відсутні правові підстави для покладення на відповідача майнової відповідальності підставі ч.1 ст.196 СК України у вигляді стягнення з нього неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За висновками суду в задоволенні позову відмовлено, разом з цим, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим, враховуючи приписи ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 83, 89, 95, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 275, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимоги позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко