Єдиний унікальний номер 225/3770/21
Номер провадження 22-ц/804/2963/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Хейло Я.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного банку «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2021 року в справі номер 225/3770/21 за позовом Акціонерного банку «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (головуючий суддя Довженко О.В.),

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернулось АТ «Державний ощадний банк України» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (уточнення позовних вимог від 24 червня 2021 року), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 березня 2011 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір №5260/03-ДК від 09 березня 2011 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, строк дії якого, відповідно до п.11.1 договору, встановлений до дня закриття картрахунку і завершення всіх розрахунків по картрахунку.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, покладених на нього даним договором, утворилась заборгованість в розмірі 16 387 грн 65 коп., з яких 6999,53 грн основного боргу, 5340,48 грн процентів за користування кредитом, 26,00 грн комісії, 330,22 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом, 756,28 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 511,89 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом, 2423,25 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 14.01.2014 року по 08.11.2019 року, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Із вказаним заочним рішенням не погодився позивач АТ «Ощадбанк», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2021 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи, є незаконним та протиправним.

Справа розглядалась без участі представника позивача, через що позивача було позбавлено можливості надати пояснення та додаткові докази на виниклі питання.

Розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання відбувається в автоматичному режимі відповідно до даних завантажених до програмного забезпечення АБС БАРС. При завантаженні пакету документів про встановлення кредитного ліміту до програмного забезпечення АБС БАРС договору присвоюється порядковий номер та дата відповідно черговості завантаження, у зв`язку з чим виникла розбіжність номеру і дати договору зазначених у розрахунку заборгованості.

Відповідачу ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 згідно з договором №5260/03-ДК від 09 березня 2011 року та надано платіжну картку.

В подальшому рахунок ОСОБА_1 змінено на № НОМЕР_2 відповідно до постанови правління Національного банку України від 28.12.2018 року №162.

Тому, надані банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Проте суд безпідставно не взяв їх до уваги.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 09 березня 2011 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №5260/03-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до умов зазначеного вище договору АТ «Ощадбанк» відкрив на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок, та, відкривши згідно з п. 7.1 кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 7 000 грн (а.с 11-15).

Згідно з повідомленням про умови кредитування від 18.02.2011 року, підписаним відповідачем, останній погодився на отримання кредитного ліміту в розмірі 7000,00 грн зі сплатою 26% річних за користування кредитом в межах встановленого ліміту та 38% у разі його перевищення на платіжну карту MasterCard Maestro, строк дії якої становить 12 місяців. Строк дії кредитної лінії встановлений на строк дії платіжної картки, в тому числі у випадку перевипуску платіжної картки на новий строк (а.с. 26-27).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором загальний розмір заборгованості становить 16387,65 грн, з яких основний борг 6999,53 грн, проценти за користування кредитом 5340,48 грн, комісія 26,00 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом 330,22 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 756,28 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом 511,89 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 14.01.2014 року по 08.11.2019 року 2423,25 грн (а.с. 8-10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих позовних вимог та їх необґрунтованості.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу в розмірі 6999,53 грн, процентів за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 14.01.2014 року по 08.11.2019 року погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам закону.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі статтями 525, 610 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання є порушенням позичальником своїх зобов`язань.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Умовами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 09 березня 2011 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №5260/03-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 9 березня 2011 року ОСОБА_1 підписав Умови відкриття карткового рахунку.

Відповідно пунктів 1.2, 7.1, 7.2 вказаного договору позивач зобов`язаний відкрити відновлювальну кредитну лінію в розмірі 7000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом.

З повідомлення про умови кредитування від 18.02.2011 року, підписаного відповідачем,

вбачається, що останній погодився на отримання кредитного ліміту в розмірі 7000,00 грн зі сплатою 26% річних за користування кредитом в межах встановленого ліміту та 38% у разі його перевищення на платіжну карту MasterCard Maestro, строк дії якої становить 12 місяців. Строк дії кредитної лінії встановлений на строк дії платіжної картки, в тому числі у випадку перевипуску платіжної картки на новий строк.

Із наданого банком розрахунку встановлено, що загальний розмір заборгованості становить 16387,65 грн, з яких основний борг 6999,53 грн, проценти за користування кредитом 5340,48 грн, комісія 26,00 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом 330,22 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 756,28 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом 511,89 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування 2423,25 грн. При цьому, з наданої банком виписки з рахунку відповідача також вбачається, що з січня 2014 року нараховувались відсотки за користування кредитом і відповідач цього не оспорював.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти за договором від 09 березня 2011 року з додатком до цього договору, а також повідомлення про умови кредитування від 18 лютого 2011 року, підписавши зазначені документи, не оспорив договір на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним. Однак належним чином не виконав зобов`язання з погашення кредиту та процентів за їх користування, тому позов про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, оскільки факти отримання коштів та неналежного виконання умов договору в частині повернення кредитного ліміту та погашення заборгованості не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, що є його процесуальним обов`язком в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, процентів за його користування, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, а також втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом і процентів за користування кредитом, посилаючись на відсутність банківської виписки, яка є доказом наявності у відповідача кредитної заборгованості перед позивачем.

Проте на спростування наданих позивачем суду доказів матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач не отримав кредитні кошти в певній сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 статті 89 ЦПК України передбачає, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги з цього приводу є обґрунтованими.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 26,00 грн, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні цих вимог, а також, дослідивши кредитний договір, додатковий договір до нього з повідомленням про умови кредитування від 18.02.2011 року, зазначає, що наведеними документами не передбачено стягнення комісії.

Доводів з цього питання апеляційна скарга не містіть.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України в частині спору про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за його користування, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, а також втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом і процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню частково, тому розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2266,37 грн (розмір заявлених вимог 16387,365 грн (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 16361,65 грн (99,84%), сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн (2270,00 х 99,84%).

Також, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що за подання апеляційної скарги підлягає сплаті та сплачений судовий збір в розмірі 3405,00 грн, апеляційна скарга задоволена частково на 99,84%, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3399,55 грн (3405,00 грн х 99,84%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного банку «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2021 року в частині спору про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за його користування, 3% річних за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, а також втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом і процентів за користування кредитом скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , заборгованість за кредитним договором в розмірі 16361,65 грн (шістнадцять тисяч триста шістдесят одна грн 65 коп.), з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 6699,53 грн, проценти за користування кредитом 5340,48 грн, три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 330,22 грн, три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 756,28 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом 511,89 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2423,25 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5665,92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2021 року.

Судді: