01.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/3689/19
Єдиний унікальний номер 205/3689/19
Провадження № 2/205/1330/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 квітня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки із дотриманням п.п. 3, 9 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 31 травня 2019 року направила до суду виправлений позов та квитанцію про сплату судового збору, які надійшли до суду 07 червня 2019 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виклик свідків відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про виклик свідків задоволено частково.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про виклик та допит свідків відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 205/11052/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на Ѕ частину квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року провадження по справі було поновлено.

Позивач в уточненій позовній заяві посилалася на те, що шлюб між сторонами буо зареєстровано 21 червня 2008 року. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . За час перебування у зареєстрованому у шлюбі подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони не змогли дійти згоди щодо поділу вказаного майна у позасудовому порядку. Позивач у своїй позовній заяві просила визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за собою право власності на 1/4 частину спірної квартири; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири, судові витрати у справі стягнути з відповідача на свою користь. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначивши, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року за ОСОБА_2 було визнано право особистої приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою 44,3 кв.м., просила частину квартири, що залишилася визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за собою і відповідачем право власності у рівних частинах.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що йому на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 серпня 2015 року, належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 (раніше Дніпропетровськ). Власниками інших 2/3 частин зазначеної квартири був малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 по 1/3 частини за кожним. 26 жовтня 2015 року квартиру було продано за 136 796 гривень 82 коп., за ці кошти, та запозичені у своєї матері, ОСОБА_5 , кошти у розмірі 13 000 гривень, позивачем і малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від імені та інтересах якого діяли батьки: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , того ж дня, 26 жовтня 2015 року, було придбано спірну квартиру, власниками якої є ОСОБА_2 і малолітній син по Ѕ частині. При цьому, хоча придбання майна відбулося за час перебування у зареєстрованому шлюбі, але за особисті кошти відповідача, це майно не є спільною сумісної власністю подружжя. Представник відповідача у своїй заяві до суду від 01 грудня 2021 року просила справу розглядати за її відсутності та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством, врахувавши, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року за ОСОБА_2 було визнано право особистої приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою 44,3 кв.м. Зазначила, що частка малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, має бути зменшена до 1/3 частини, а інша 1/3 частина квартири має бути визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя і розподілена між сторонами у рівних частках. Також представником відповідача було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

У період шлюбу 26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з однієї сторони і ОСОБА_2 , який діяв в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 , як законні представники їх малолітнього сина, з другої сторони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. і зареєстрований в реєстрі за № 945 (а.с. 9-10).

Відповідно до висновку до звіту про оцінку майна від 27 травня 2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , ринкова вартість ј частини № 140 у будинку АДРЕСА_3 складає 53 000 гривень (а.с. 22).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року за ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою 44,3 кв.м. (а.с. 121-124).

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином, квартиру АДРЕСА_1 було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, з вирахуванням часток, які належать малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмір Ѕ частини квартири, та ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини спірної квартири, тобто на 1/6 частину квартири на підставі ст. 60 СК України поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Що стосується тверджень сторони відповідача, що частка малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має бути зменшена до 1/3 частини спірної квартири, суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги про зміну розміру частки сторонами не заявлялися та не є предметом розгляду справи.

Оскільки відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2015 року право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11), а згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , сумісною власністю подружжя є 1/6 частина спірної квартири.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в частково та визнати 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ; визнати за сторонами право власності на спірну квартиру по 1/12 частині.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг; витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (участь у судових засідання), до матеріалів справи стороною позивача не надано акту прийнятих робіт із зазначенням часу, витраченого на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність, підписаного ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги було задоволено частково, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1 536 гривень 80 коп. (768 гривень 40 коп. (позовна вимога нематеріального характеру) + 768 гривень 40 коп. (позовна вимога матеріального характеру 212 000 гривень /вартість спірної квартири у цілому/ * 1/6 /спільну сумісна власність/ : 2 = 17 666 гривень 66 коп. * 1% = 176 гривень 66 коп., що є менше визначеного ЗУ «Про судовий збір» розміру) = 1 536 гривень 80 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 61, ч. 1 ст. 65, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України, ч. 2 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ).

Визнати за ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою 44,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою 44,3 кв.м.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: