Номер провадження: 22-ц/813/4405/21
Номер справи місцевого суду: 515/609/20
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі - КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго») в особі свого директора Волканова М.М. звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за опалення в сумі 67160,89 грн., мотивуючи це тим, що відповідач являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення його оселі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є споживачем житлово-комунальних послуг. Між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та відповідачем встановлені фактичні договірні відносини на підставі відкриття особового рахунку з надання послуг з централізованого опалення.

23.01.2020 року представник КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за опалення, яку надалі направлено було до Татарбунарського районного суду Одеської області, за місцем реєстрації боржника. 23.03.2020 року Татарбунарський районний суд Одеської області виніс судовий наказ на користь позивача, але 13.04.2020 року суд своєю ухвалою за заявою боржника скасував судовий наказ від 23.03.2020 року про стягнення заборгованості, тому представник позивача звернувся з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

07.07.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовну заяву підписав директор Волканов М.М., але його повноваження не підтвердженні. Також, в будинку по АДРЕСА_2 не має квартири АДРЕСА_3 взагалі, та відсутній такий абонент. Він був власником 11/100 за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.03.2015 року по 03.07.2017 року, тобто, він не має відношення до даного будинку. Крім того, зазначає, що розрахунок заборгованості складений за період з 01.01.2002 року по 04.2020 року, а це порушує законодавство, а саме строк позовної давності в три роки для заборгованості та один рік для пені та штрафних санкцій. Відповідно до заяви від 29.10.2019 року, при перевірці комісією ОСББ встановлено, що відсутні мешканці на протязі 7 років в квартирі АДРЕСА_3 за вищезазначеною адресою та повністю відсутні прилади опалення (а.с.20).

Представником позивача направлена відповідь на відзив, в якій зазначається про те, що відповідач посилався на те, що в будинку по АДРЕСА_2 не має квартири АДРЕСА_3 , але у журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку чітко вказано номер квартири АДРЕСА_3 , та у заяві, написаної ОСОБА_1 про перевірку опалюваної площі теж вказано квартира АДРЕСА_3 . Також відповідач стверджує, що на протязі 7 років в квартирі відсутнє опалення та прилади опалення, але є заява № 4774 від 04.02.2016 року від відповідача до КП «БДТЕ» про перевірку опалювальної площі та акт перевірки № 4853 із підписом останнього, де чітко вказано, що квартира АДРЕСА_3 опалюється. Також перевірку того, чи відсутні або наявні прилади опалення в квартирі, проводиться не лише комісією ОСББ, а разом із представником комунальних послуг, та складається акт. Так як відповідний акт відсутній, це означає, що відповідач самовільно відключився від централізованого опалення, а це вже є грубе порушення правил надання послуг з централізованого опалення. Тому, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020 року позов КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про стягнення заборгованості за опалення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» заборгованість за послуги опалення у сумі 67160 грн. 89 коп., та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 липня 2020 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

Таким чином, доводом апеляційної скарги є помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення його квартири АДРЕСА_4 .

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», що був чинний до 01.05.2019 року, було передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Дані положення відповідають положенням, що містяться в статті 7 Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги», який наразі є чинним.

За період надання послуг КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» від відповідача скарг та заяв не надходило.

В результаті не сплати відповідачем на користь позивача у період з 01.01.2002 року по 30.04.2020 року наданих/отриманих послуг з опалення, відповідачем була заподіяна шкода КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» на суму 67 160,89 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 509, 510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.ст.525, 625 ЦК України).

В силу ст.67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст. 68 ЖК УРСР).

Будучи власником квартири, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої обов`язки по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість і доведеність вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» заборгованості за опалення та за постачання гарячої води.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення власника квартири від оплати наданих послуг.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо періоду, за який підлягає стягненню заборгованість з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В розумінні ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Форма такої заяви не регламентована і тому така заява може бути, як усною, так і письмовою, та бути зробленою у формі заяви, клопотання, пояснень, заперечень, відзиву тощо.

У пункті 4 відзиву на позов відповідач послався на неврахування позивачем при здійсненні розрахунку строку загальної та спеціальної позовної давності (а. с. 20).

Про застосування позовної давності ОСОБА_1 також заявив в якості довода при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції .

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає доведеним, а відповідачем не спростованим фактичне надання послуг опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню за період з травня 2016 по квітень 2020 року, а саме строк позовної давності в три роки для заборгованості.

При цьому як вбачається з розрахунку, починаючи з 2002 року ОСОБА_1 періодично оплачував заборгованість частково, внаслідок чого позовна давність переривалася і починала рахуватися з початку. Такі платежі кожного разу переривали загальну позовну давність до її спливу.

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, сплативши частково заборгованість у квітні 2016 року, відповідач наступний платіж на погашення заборгованості вніс лише у травні 2019 року.

До суду з заявою про видачу судового наказу позивач звернувся у березні 2020 року і після скасування його судом за заявою відповідача у квітні 2020 року, позивач подав позов до суду у травні 2020 року.

Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, про те що звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідачем до ухвалення судом рішення було заявлено про застосування позовної давності, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі без врахування позовної давності.

Згідно з розрахунком позовна давність переривалася у травні 2019 року, а до цього у квітні 2016 року. Тому стягненню підлягає заборгованість з травня 2016 року по квітень 2020 року, станом на який здійснено розрахунок заборгованості - у загальному розмірі 47 848,61 грн. (15 586,01 + 11 966,03 +14 263,09 + 6 033,48). Решта заявлених вимог виходить за межі позовної давності і задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в частині задоволення позовних вимог за період з травня 2016 року і по квітень 2020 року у загальній сумі 47 848,61 грн.

За розрахунком суду апеляційної інстанції з ОСОБА_1 на користь КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у загальній сумі 47 848,61 грн.

В іншій частині вимоги КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» задоволенню не підлягають.

Таким чином, за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку стягнуто заборгованість у розмірі 47 848,61 грн., що становить 71% від заявлених позивачем вимог, задоволених судом першої інстанції. Тобто апеляційна скарга задоволена на 29%.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, який з урахуванням пропорційності становить 1492,42 грн. (2102*71%).

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3 153 грн., а апеляційна скарга задоволена на 29%, внаслідок чого з позивача слід стягнути судовий збір 914 грн. 37 коп.

У відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат

Виходячи з взаємозаліку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між судовим збором, що підлягав стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам та судовим збором, що підлягає стягненню на користь відповідача внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги. Тобто 1 492,42 - 914,37 = 578 грн. 05 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тарарбунарського районного суду Одеської області від 23 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради заборгованість за послуги опалення у загальному розмірі 47 848,61 грн.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради судовий збір у розмірі 578 грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк