Справа № 361/4259/21
Провадження № 2/361/2837/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.21 року Броварського міськрайонного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Гридасової А.М.

секретаря судового засідання - Скрипець А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Маньдафу ХХХ до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовної заявою.

В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 23.06.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким відповідач взяв у борг 4 560 дол. США, що підверджується розпискою, власноруч написаною ОСОБА_1 .

Крім того, позивач стверджує, що відповідач 11.07.2020 року взяв у борг грошові кошти у сумі 20 000 грн., що також підтверджується розпискою.

Як вказую позивача, незважаючи на домовленість про повернення відповідачем взятих у борг грошових коштів в строк, вказаний в розписках, на день звернення до суду відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом. Посилаючись на положення ст. 599, 625 та 1048 позивач просить стягнути суму боргу за договором позики від 23.06.2020 року в розмірі 4 609 доларів 85 центів США, з яких 4560 дол. США - сума позики; 49, 85 дол. США - 3 % річних по умі позики та суму боргу за договором позики від 11.07.2020 року в розмірі 22 325, 84 грн., серед яких 20 000 - сума позики; 418,63 грн. - 3% річних по сумі позики, 1740,00 грн. - інфляційні витрати, 167, 21 грн. - проценти за користування грошовими коштами та суму сплаченого судового збору при поданні заяви до суду.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадженняу справі за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

У призначене судове засідання позивач, представник позивача не з`явились.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким останній визнав повністю позовні вимоги. Просив розгляд справи проводити у його відстність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ч.1 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником.

Судовим розглядом встановлено, що 23.06.2020 року та 11.07.2020 рокук між сторонами було укладено договори позики.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до статті 1049 ЦК України.

Із наданої позивачем до позовної заяви оригіналу розписки від 23.062021 року вбачається, що відповідач отримав від нього в борг 4 560 дол. США, що не заперечується і самим відповідачем.

Зазначена розписка підтверджує укладення договору позики між позивачем та ОСОБА_2 і отримання останнім коштів у визначеній сумі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа № 6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач не виконав умови договору, сума у розмірі заборгованості підлягає стягненню з відповідача, а саме у розмірі 4 560 дол США.

Щодо зазначеної суми 3% річних за борговим зобов`язанням від 23.06.2020 року у сумі 49,85 дол. США, суд приходить до висновку про обгрунтованість такого стягнення і задоволення вимог на підставі ст. 625 ЦК України.

Доведеним на думку суду є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики від 11.07.2020 року.

Виходячи з вимог статтей 1046, 1047 ЦК України у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування цих положень закону суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 р. (справа № 6-1967цс15), де зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості позивач надав суду оригінал розписки від 11.07.2020 року, що може свідчити доведеність позивачем обставини укладення договору позики, обставини отримання відповідачем коштів, надавши суду договори позики коштів та власноручні розписки від відповідача, в яких ним не заперечується прийняття коштів.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки відповідач жодних заперечень проти вимог позивача суду не надав - визнав позов, з огляду на подання позивачем до суду боргових документів, суд вважає встановленою обставину неповернення відповідачем за договорами позики станом на дату ухвалення рішення у справі.

Згідно з висновком ВСУ щодо застосування ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, викладеним у постанові № 6-369цс15 від 02 вересня 2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача стягненню підлягають за договором позики від 11.07.2020 року кошти у сумі 22 325,84 грн., що складаються з: 22 325, 84 грн., серед яких 20 000 - сума позики; 418,63 грн. - 3% річних по сумі позики, 1740,00 грн. - інфляційні витрати, 167, 21 грн. - проценти за користування грошовими коштами

Даний розрахунок відповідачем не оспорено, і з ним погоджується суд.

Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст.77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики.

Враховуючи беззаперечний факт укладення сторонами договорів позики, ненаданням відповідачем відзиву на позов, суд, приходить до переконання про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Оскільки відповідачем зобов`язання за договором позики у добровільному порядку виконано не було і позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 497 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,265,280,354 ЦПК України,ст.ст.625,1046,1049,1050 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги Маньдафу ХХХ до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Маньдафу ХХХ (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 23.06.2020 року в розмірі 4 609,85 дол. США, з яких: 4 560 дол. США - сума позики; 49 дол. 85 центів США - 3 % річних по сумі позики.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Маньдафу ХХХ (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 11.07.2020 року в розмірі 22 325, 84 грн., серед яких 20 000 - сума позики; 418,63 грн. - 3% річних по сумі позики, 1740,00 грн. - інфляційні витрати, 167, 21 грн. - проценти за користування грошовими коштами

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Маньдафу ХХХ (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 497 грн.00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: Маньдафу ХХХ - РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2

Суддя А.М. Гридасова