Справа № 497/1651/2021
Провадження № 2/497/652/2021
23.12.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.,
секретаря Божевої І.Д.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Виноградівська сільська рада Болградського району, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності,
10.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Виноградівська сільська рада Болградського району, та просить суд:
- визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між нею та ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, виданої Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області та зареєстрованої в реєстрі за №9 від 27 лютого 1996 року від імені ОСОБА_3 , відповідно до якого позивач купила: один житловий, глинобитний, критий черепицею будинок, житловою площею 60 кв.м., сарай, кухню літню, гараж, кухню зимову, підвал, басейн, вбиральню, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за позивачем право власності на цей житловий будинок.
Свої вимоги мотивує тим, що 01.03.1996 року між нею та ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 , було укладено договір купівлі-продажу вище зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Цей договір був посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі 01 березня 1996 року під номером 879. Сторонами було досягнуто угоди, суперечок між покупцем та продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримано вимоги ст.227 ЦК України, а саме договір не зареєстрований у встановленому порядку у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Оскільки при вчиненні правочину всі дії покупця та продавця були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1996 році, позивач вважає його дійсним. На даний час позивач має намір розпорядитися своїм нерухомим майном, але так як не має документу, який би посвідчував право власності на житловий будинок, вона не може в повній мірі розпоряджатися належним їй майном, тому змушена звернутися до суду з цім позовом.
Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.
Вивчивши усі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 березня 1996 року між ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності, посвідченої Виноградівською сільською радою народних депутатів за реєстром №9 від 27 лютого 1996 року, від імені ОСОБА_3 , з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку було укладено договір купівлі продажу одного житлового, глинобитного, критого черепицею будинку, житловою площею 60 кв.м., сараю, кухні літньої, гаражу, кухні зимової, підвалу, басейну, вбиральні, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за 262 мільйона карбованців, які продавець отримав від покупця в повному обсязі до складання цього договору. Цей договір було посвідчено державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Кухаревою В.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 879 (а.с.9-10).
При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред`явлені до договору купівлі - продажу житлового будинку і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість будинку. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода.
На виконання умов договору позивачем була сплачена відповідачу обумовлена вартість будинку. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомості були дотримані всі вимоги пред`явлені до цього договору.
Але договір купівлі-продажу не був зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради.
Втім, мешкаючи у вищезазначеному будинку позивач весь цей час, з дати придбання, не має можливості у повній мірі здійснювати свої повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню житловим будинком, оскільки договір купівлі - продажу будинку, не був зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради, не є правовстановлюючим документом, який має юридичне значення, з приводу чого вона змушена звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 дійсним.
У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 1996 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.
У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).
Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Нікіта І.В. № 59313749 від 16 липня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , підставою відмови стала відсутність документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на житловий будинок, тобто оригінал договору був втрачений позивачем. (а.с.14).
Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржою, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.
Оскільки сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений нотаріально, але оригінал цього договору був втрачений, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, але право власності позивача на придбане нерухоме майно не було зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набула право власності на придбане майно і не в змозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись 12, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 48, 227 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Виноградівська сільська рада Болградського району, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, виданої Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області, та зареєстрованої в реєстрі за №9 від 27 лютого 1996 року від імені ОСОБА_3 з іншої сторони, відповідно якому ОСОБА_2 , діюча за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 , продала, а ОСОБА_1 , купила: один житловий, глинобитний, критий черепицею будинок, житловою площею 60 кв.м., сарай, кухню літню, гараж, кухню зимову, підвал, басейн, вбиральню, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца