П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16861 від 14 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. В подальшому право вимоги по зазначеному кредитному договору АТ «Астра Банком» було відступлене ПАТ «Дельта Банк». 18 вересня 2019 року позивачем отримано постанову приватного виконавця Малкової М.В. від 15 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63036500. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» та виконавчого напису, що вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 14 серпня 2020 року за № 16861. Колектором не зроблено позивачу жодного повідомлення про відступлення прав вимоги від ПАТ «Дельта Банк» відповідачу, не надано жодних документів, що підтверджують факт зазначеного відступлення по кредитному договору. На адресу ОСОБА_1 не надіслано жодної вимоги щодо погашення заборгованості по даному договору. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріально не посвідчений. Для вчинення виконавчого напису відповідачем також було надано нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал»просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі лише цитує частину ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про доступ до судових рішень» при повній відсутності обґрунтування будь-яких порушень процесуального або матеріального права судом першої інстанції. Відповідач лише намагається приховати особисті протиправні дії щодо стягнення уявної заборгованості шляхом звернення до інституту нотаріату шляхом зловживання процесуальними правами задля затягування процесу набрання чинності оскаржуваним рішенням або взагалі не розуміє предмет спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 82016, за умовами якого кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 130 770 грн. Термін користування кредитом з 12 травня 2011 року до 12 травня 2018 року (а.с.3).

14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 16861 про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 82016 від 12 травня 2011 року за період з 11 жовтня 2019 року по 11 березня 2020 року в сумі 82 098 грн. 38 коп. та за вчинення вказаного виконавчого напису коштів у розмірі 650 грн. За змістом виконавчого напису право вимоги по зазначеному кредитному договору АТ «Астра Банком» було відступлене ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 2018/К від 11 жовтня 2019 року; до загальної суми 82 098 грн. 38 коп., що підлягає стягненню, входить сума простроченої заборгованості 64 819 грн. 45 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 4 088 грн. 29 коп., строкова заборгованості за штрафами та пенею - 13 190 грн. 64 коп. (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що кредитний договір від 12 травня 2011 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 , нотаріально не посвідчений. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідачем для вчинення виконавчого напису було надано нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ПАТ «Астра Банк» передав своє право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк».

Докази того, що ПАТ «Дельта Банк» мав право передавати відповідачу у справі право вимоги за кредитним договором відсутні, як і відсутні докази того, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за основним зобов`язанням.

Кредитний договір був укладений строком до 12 травня 2018 року. Натомість, з виконавчого напису вбачається, що заборгованість у розмірі 82 098 грн. 38 коп. нарахована за період з 11 жовтня 2019 року по 11 березня 2020 року. Вказана сума заборгованості включає у себе заборгованість за відсотками у розмірі 4 088 грн. 29 коп., які нараховані після закінчення строку дії кредитного договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

За таких обставин, крім відсутності доказів переходу прав вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому до ТОВ «Вердикт Капітал», спірною є і сума заборгованості, а, відтак, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в мотивувальній частині через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.