ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 359/4622/18

провадження № 61-20228св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Борця Є. О., та постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що наказом № 408/о від 19 серпня 2015 року його призначено на посаду головного радника директора з питань виробництва Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

28 жовтня 2015 року Регіональним структурним підрозділом «Київцентраеро», структурним підрозділом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з ним укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого він взяв відповідальність зі збереження транспортного засобу.

Наказом № 230 від 2 листопада 2015 року за ним закріплено автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 150/о від 20 лютого 2018 року йому оголошено догану у зв`язку з тим, що 14 та 15 грудня 2017 року він перебував на амбулаторному лікуванні та використовував службовий автомобіль у власних цілях, не пов`язаних з виробничими потребами.

Зазначав, що 14 грудня 2017 року він відвідував Державне підприємство обслуговування повітряного руху України та проводив виробничі наради, а 15 грудня 2017 року на виконання доручень директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - ОСОБА_2 проводив роботу з підготовки проекту структури, штатного розпису та Положення про авіакомпанію. Вважає, що перебування його на амбулаторному лікуванні та виконання в цей час посадових обов`язків не суперечить діючому трудовому законодавству.

Також зазначав, що наказом № 17 від 17 січня 2018 року про проведення службового розслідування призначено комісію з проведення службового розслідування під головування Білодіда В. Г.

26 січня 2018 року йому передано проект акта службового розслідування без підписів членів комісії, який не містив інформації стосовно трьох службових записок, наданих ним на запит начальника відділу запобігання та виявлення корупції - уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції Білодіда В. Г.

20 лютого 2018 року складено акт про службове розслідування стосовно перевірки ознак порушення Антикорупційної програми Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Зазначає, що він не є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, будь-яку інформацію про хід та результати службового розслідування посадові особи Державного підприємства обслуговування повітряного руху України йому не повідомляли, а інформація про підписання директором наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани йому повідомлена телефоном 15 березня 2018 року.

Позивач вказує, що 23 та 27 березня 2018 року на засіданнях Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних працівників» розглядалось питання про надання згоди на позбавлення його винагороди за вислугу років на підприємстві за березень 2018 року, за результатами розгляду якого прийнято рішення про відмову в погодженні.

Разом з тим, роботодавцем всупереч приписів трудового законодавства не було отримано згоди профспілкової організації на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, членом якої він є.

У подальшому Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників» направила вимогу про скасування оспорюваного наказу, яка відповідачем залишена без виконання.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 150/о від 20 лютого 2018 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 150/0 від 20 лютого 2018 року.

Стягнено з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що 14 та 15 грудня 2017 року позивач використовував службовий автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не у власних цілях, а виключно для виконання покладених на нього посадових обов`язків. Встановив суд і те, що позивач є членом Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних працівників», яка згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не надавала.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції вважав позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Постановою Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2019 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічно і повно з`ясованих обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У листопаді 2019 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подало до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, та не надали належної оцінки зібраним у справі доказам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з розділом 3 Посадової інструкції головного радника директора з питань виробництва № 3.3.40-528 від 18 серпня 2015 року головний радник директора підпорядковується виключно директору і лише за дорученням директора має право проводити та приймати участь у засіданнях, виробничих нарадах на підприємстві та в інших органах виконавчої влади, підприємствах, установах, організаціях. Однак, такого доручення від директора підприємства не надходило і ОСОБА_1 не довів, що таке доручення було надано саме керівництвом. Крім того, 14 та 15 грудня 2017 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності, що залишено поза увагою судів попередніх інстанцій.

Не враховано судами і того, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 25 січня 2018 року направлено службову записку з проханням надати пояснення щодо використання службового автомобіля, однак дана записка ним проігнорована.

З урахуванням зазначеного, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України просило судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Бориспільського міськрайонного суду Київської області матеріали справи № 359/4622/18.

Ухвалою цього ж суду від 1 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом № 408/о від 19 серпня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного радника директора з питань виробництва Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

28 жовтня 2015 року Регіональним структурним підрозділом «Київцентраеро», структурним підрозділом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, та ОСОБА_1 укладено договір № 843 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання зі збереження транспортного засобу.

Наказом № 230 від 2 листопада 2015 року за ОСОБА_1 закріплено автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З листків непрацездатності суди встановили, що 14 та 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним, у зв`язку з чим в табель обліку використання робочого часу за грудень 2017 року внесені відомості про відсутність ОСОБА_1 14 та 15 грудня 2017 року на роботі.

З копій бланків обліку роботи службового автомобіля суди встановили, що 14 та 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 використовував службовий автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Наказом Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України № 17 від 17 січня 2018 року створено комісію з проведення службового розслідування.

Зі службової записки від 22 січня 2018 року суди встановили, що фінансові витрати, пов`язані з використанням службового автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в період з 14 до 15 грудня 2017 року склали 4 891,25 грн.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 150/о від 20 лютого 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану у зв`язку з використанням службового автомобіля в неробочий час та під час тимчасової непрацездатності для особистих поїздок, не пов`язаних з виробничими потребами.

З листа Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних працівників» від 28 березня 2018 року суди встановили, що профспілкова організація звернулась з вимогою, в якій просила скасувати акт розслідувань від 20 лютого 2018 року, затверджений т.в.о. директора «Украероруху» - Мельніковим В. А., та наказ від 20 березня 2018 року № 150/о «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани».

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460 IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України у тій же редакції Кодексу).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За змістом статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно й точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього трудовим договором обов`язків без поважних причин, а також недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпоряджаннями роботодавця тощо.

Порушення працівником трудової дисципліни є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Воно не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до частини другої статті 252 КЗпП України, частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» є спеціальним законом, що визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника і це право на захист не може бути обмежено.

Відповідно до положень частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Як при притягненні до дисциплінарної відповідальності члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, так і при притягненні до дисциплінарної відповідальності члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (частина друга статті 252 КЗпП) суд має зупинити провадження у справі та запитати відповідний орган щодо згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відсутність такого рішення при притягненні до дисциплінарної відповідальності сама по собі не є безумовною підставою для скасування дисциплінарного стягнення, оскільки така згода або незгода може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 588/1480/20 (провадження № 61-10409св21).

Аналогічний за змістом правовий висновок містяться у постанові Верховного Суду

у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894 сво18).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, встановивши, що позивач є членом Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних працівників», проте відповідач із поданням про надання згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності до профспілкової організації не звертався, не вирішив питання про зупинення провадження у справі для отримання згоди або відмови профспілкової організації, у зв`язку з цим дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки апеляційний суд не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Усунути ці недоліки під час розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.

Керуючись статтями 400, 411, 412 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук