справа №619/3744/21
провадження №2/619/1318/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, який був в ході судового розгляду уточнений, в остаточній редакції просить визнати за ним, право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А-1» з п/підвалом «А-О», мансардою Амн, верандами: «а», «а-2», льохом «а-1», тамбуром «а-3», загальною площею 244,8 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м.; житловий будинку «Б-1» загальною площею 78,6 кв.м., житловою 37,1 кв.м. та на надвірні будівлі: гараж «В», вбиральню «Г»,, альтанку «Д», навіс «Є», огорожу №1-4, колонку N, зливну яму №5; та на земельну ділянку площею 0153 га., згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1451, Серія III-XP№006030, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :23:000:0004 в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ним право власності наавтомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3956, тип пального: газ/бензин, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його матері, ОСОБА_5 , на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 14.06.2006 року, виданого на підставі рішення виконкому Малоданилівської селищної ради від 12.05.2006 року №92, серія САА№409158 належить житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 244,8 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., з підвалом «А-О», мансардою Амн, верандами: «а», «а-2», льохом «а-1», тамбуром «а-3», житловий будинку «Б-1» загальною площею 78,6 кв.м., житловою 37,1 кв.м., та надвірні будівлі гараж «В», вбиральня «Г», альтанка «Д», навіс «Є», огорожа №1-4, колонка N, зливна яма №5,а також належить земельна ділянка, згідно державного акту на право приватної власності на землю, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0153 га, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1451, Серія III-XP№006030, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, батьку позивача, ОСОБА_7 , на праві приватної власності належить автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №12, серії НОМЕР_3 . Мати позивача, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері спадщину прийняв позивач та відповідачі по справі, так як всі проживали на момент смерті разом з матір`ю, поховали її. Однак, відповідачі не заперечують, щоб позивач прийняв спадщину після смерті матері та батька, так як він на даний момент проживає за вищевказаною адресою, робить поточний ремонт, та обслуговує будинок та автомобіль. З заявою до нотаріальної контори ні позивач, ні відповідачі не звертались. Крім того, брату позивач, ОСОБА_6 , на праві приватної власності згідно витягу з Державного реєстру правочинів №2459008 від 02.06.2006 року належить земельна ділянка для ведення садівництва розміром 0,10 га, що розташована в садовому товаристві «Содружество» на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району, Харківсської області, ділянка № НОМЕР_4 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстр.№1874. ОСОБА_6 27 грудня 2006 року отримав державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, серія ЯД№054758, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №15, кадастровий номер земельної ділянки :23:000:0004. ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті брата з заявою до нотаріальної контори позивач не звертався, однак на момент смерті мешкав з братом, та був з ним зареєстрований за однією адресою, поховав брата.

Позивач просив позовну заяву задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, про що надав письмову заяву.

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що не мають заперечень проти задоволення позову.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно ч.12 ст.33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Оцінюючи аргументи, викладені в позові та поясненнях щодо нього, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Матеріалам справи встановлено, що матері позивач, ОСОБА_5 , на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 14.06.2006 року, виданого на підставі рішення виконкому Малоданилівської селищної ради від 12.05.2006 року №92, серія НОМЕР_5 належить житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 244,8 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., з підвалом «А-О», мансардою Амн, верандами: «а», «а-2», льохом «а-1», тамбуром «а-3», житловий будинку «Б-1» загальною площею 78,6 кв.м., житловою 37,1 кв.м., та надвірні будівлі гараж «В», вбиральня «Г», альтанка «Д», навіс «Є», огорожа №1-4, колонка N, зливна яма №5,а також належить земельна ділянка, згідно державного акту на право приватної власності на землю, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0153 га, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1451, Серія III-XP№006030, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьку позивача, ОСОБА_7 , на праві приватної власності належить автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №12, серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 є матір`ю позивача, вказане підтверджується свідоцтвом про народження, де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вказані батька ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого ВДРАЦС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків від 25 лютого 2021, актовий запис №16323, серія НОМЕР_6 .

Після смерті матері, ОСОБА_5 спадщину прийняв позивач, та відповідачі по справі, так як всі проживали на момент смерті разом з матір`ю, поховали її.

ОСОБА_6 , який є братом позивача, на праві приватної власності згідно витягу з Державного реєстру правочинів №2459008 від 02.06.2006 року належить земельна ділянка для ведення садівництва розміром 0,10 га, що розташована в садовому товаристві «Содружество» на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району, Харківсської області, ділянка № НОМЕР_4 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстр.№1874.

ОСОБА_6 27 грудня 2006 року отримав державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, серія ЯД№054758, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №15, кадастровий номер земельної ділянки :23:000:0004.

ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області 15 липня 2020 року, актовий запис №91, серія НОМЕР_7 .

ОСОБА_6 є братом ОСОБА_1 , вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_8 , та свідоцтвами про народження серія НОМЕР_9 , де батько вказаний ОСОБА_7 та мати ОСОБА_5 .

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, виконана ФОП ОСОБА_8 ринкова вартість майна домоволодіння загальною площею 323,4 кв.м. (житловий будинок літ. «А-1», площею 244,8 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1», площею 78,6 кв.м.) станом на 05.08.2021 року становить 620 929,00 грн.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, виконаного ТОВ «Перспектива Слобожанщини» ринкова вартість земельної ділянки, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 1530 кв.м. станом на 29.07.2021 року становить 110 970,00 грн.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, виконаного ТОВ «Перспектива Слобожанщини» ринкова вартість земельної ділянки, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, с/т «Содружество»,№76, Харківської області, площа земельної ділянки 1000 кв.м. станом на 29.07.2021 року становить 39 488,00 грн.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, виконаного ФОП ОСОБА_8 вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 28.10.2021 року становить 359 389,00 грн.,13 628,00 доларів США.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 надали суду письмові заяву, вказуючи, що не заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно відповіді завідуючої Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, від 12.11.2021 №2048/01-16, Дергачівська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори в шести місячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.11.2021 року за №67274893, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 заведена спадкова справа №89/2020 Коробець О.М. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №67274907 від 12.11.2021 щодо заповітів від імені ОСОБА_6 - інформація відсутня. Також Дергачівська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори в шести місячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №67274962 від 12.11.2021 щодо заповітів від імені ОСОБА_5 - інформація відсутня. Після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори в шести місячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №67275017 від 12.11.2021 щодо заповітів від імені ОСОБА_7 інформація відсутня.

Також, згідно наданої відповіді приватного нотаріуса ХРНО Харківської області Коробець О.М. від 08.12.2021 №561/01-16, за матеріалами спадкової справи №89/2020, номер у спадковому реєстрі: 66124484 заведеної приватним нотаріусом 16 липня 2020 року після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був постійно зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , наявні дані про те, що спадкоємцем ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його брат, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою якого було заведено зазначену спадкову справу. Інших спадкоємців станом на 08.12.2021, таких, які б прийняли спадщину, у померлого не виявлено. Свідоцтва про право на спадщину станом не видавалися.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід з боку батька, так і збоку матері.

Отже, ОСОБА_1 , є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у, батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкоємцем другої черги після смерті брата ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів містять положення ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, а частиною 7 статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, встановлених законом.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивачем на виконання свого процесуального обов`язку надано належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, доведено істотність значення обставин, суд приходить до висновку наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням, позивач відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України зобов`язаний довести обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права, проте позивачем так і не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А-1» з п/підвалом «А-О», мансардою Амн, верандами: «а», «а-2», льохом «а-1», тамбуром «а-3», загальною площею 244,8 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м.; житловий будинку «Б-1» загальною площею 78,6 кв.м., житловою 37,1 кв.м. та на надвірні будівлі: гараж «В», вбиральню «Г»,, альтанку «Д», навіс «Є», огорожу №1-4, колонку N, зливну яму №5; та на земельну ділянку площею 0153 га., згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1451, Серія III-XP№006030, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :23:000:0004 в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності наавтомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3956, тип пального: газ/бензин, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. В. Калиновська