Справа № 572/1835/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача- Терех І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №572/1835/21 за позовом ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ в Львівській області про встановлення факту травмування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт отримання ним забою і розриву зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглобу при виконанні ним службових обов`язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ України, що мало місце 30 травня 1985 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ, загальний стаж служби в органах внутрішніх справ на день його звільнення становив 31 рік 02 місяці 21 день в календарному вирахуванні та 32 роки 08 місяців у пільговому вирахуванні. Звільнений з органів внутрішніх справ був 21 листопада 1997 року у зв`язку із обмеженою придатністю до військової служби, яка була викликана наявністю травм та захворювань, одержаних та набутих під час виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Так, згідно із свідоцтвом про хворобу №341 від 03 листопада 1997 року, виданого окружною військово-лікарською комісією УВС Рівненської області, у позивача було діагностовано розповсюджений остеохондроз, спонділолістез Л2-Л4-Л5 ЦЕРВІКО-БРАХІАЛГІЯ ВЕРТЕБРОГЕННО ЗУМОВЛЕНА РЕЦЕДИВУЮЧИЙ ПЕРЕБІГ В СТ.НЕСТІЙКОЇ РЕМІСІЇ З ПОМІРНИМ ПОРУШЕННЯМ функції гіперметропія слабого ступеню лівого ока, пресбіопія, пупкова кила, у зв`язку з чим йому була встановлена 2 група інвалідності та надано статус інваліда армії.

Позивач зазначає, що при повторному огляді йому було надано другу групу інвалідності довічно у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК серії РВН №0207599.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2020 році він звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області» із заявою про перегляд рішення окружної військово-лікарської комісії УВС Рівненської області, яке викладене у свідоцтві про хворобу №341 від 03 листопада 1997 року на тій підставі, що цим рішенням комісія пов`язала наявні у нього захворювання у зв`язку із проходженням служби в ОВС, а не у зв`язку із виконанням позивачем службових обов`язків.

Одночасно, листом відповідача від 20 березня 2020 року №33/38-269 позивачеві було відмовлено в перегляді рішення ОВЛК УВС Рівненської області від 03 листопада 1997 року №341 у зв`язку із відсутністю підстав для його перегляду.

Вказану відмову позивач оскаржив до Рівненського окружного суду, яким було задоволено його позов - рішенням від 19 жовтня 2020 року визнано протиправною відмову ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області», викладене у листі №33/38-269 від 20 березня 2020 року, щодо перегляду рішення ОВЛК УВС Рівненської області від 03 листопада 1997 року №341 та зобов`язано відповідача переглянути вказане вище рішення ОВЛК УВС Рівненської області №341 від 03 листопада 1997 року.

З метою виконання рішення Рівненського окружного суду від 19 жовтня 2020 року, позивач звернувся до Головного управління МВС України у Рівненській області для проведення службового розслідування по факту його травмування, на підтвердження якого надав епікріз, виданий Сарненською ЦРЛ щодо факту травмування та лікування, а також власне письмове пояснення та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з цього приводу.

Матеріали були надіслані за належністю до Головного управління Національної поліції у Львівській області для розгляду, за результатами якого позивачу було відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на відсутність в архіві ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області, куди передавались матеріали службових розслідувань, вказаних матеріалів, а також в зв`язку із змінами в законодавстві.

Враховуючи наведене, позивач просить встановити факт отримання ним 30 травня 1985 року травми при виконанні ним службових обов`язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ України, в судовому порядку.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що з 01 квітня 1972 року працював у ЛВ на станції Сарни Львівської залізниці. До зони його обслуговування відносилась дільниця залізниці від м.Сарни до м.Чорторийськ. У травні 1985 року надійшло повідомлення про здійснення невідомими особами крадіжки неподалік ст.Антонівка, куди позивач виїхав з метою фіксування вказаних обставин. Однак, слідуючи до вказаного місця події на службовому мотоциклі внаслідок заносу транспортного засобу потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав травми і проходив лікування.

Однак, оскільки вказані обставини неможливо встановити в позасудовому порядку - позивач звернувся в даному випадку із позовом до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись в обгрунтування свої позиції на ті обставини, що в даному випадку існує спір про право, а тому вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Крім цього, представник відповідача свої заперечення обґрунтовує тим, що Головне управління МВС України у Львівській області не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником ЛВ на ст.Сарни. Також, представник відповідача вважає, що звернення позивача до суду є передчасним, так як позивач не вичерпав усіх законних позасудових заходів для встановлення вказаного факту в позасудовому порядку.

Позивачем заявлено клопотання про допит свідків, а також про долучення додаткового письмового доказу, які судом задоволені.

Інших клопотань не надходило.

В даному випадку розгляд вимог позивача здійснюється судом в позовному провадженні, оскільки в даному випадку дійсно вбачається спір про право, оскільки від встановлення вказаних позивачем обставин, залежить виникнення право позивача на призначення відповідного виду пенсійних виплат.

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку позовного провадження - за нормами ЦПК України.

Згідно із п.3 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Із копії паспорту заявника вбачається, що останній - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із дослідженої судом копії рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року вбачається, що судом було визнано протиправною відмову Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області», викладене у листі №33/38-269 від 20 березня 2020 року, щодо перегляду рішення ОВЛК УВС Рівненської області від 03 листопада 1997 року №341 та зобов`язано відповідача переглянути вказане вище рішення ОВЛК УВС Рівненської області №341 від 03 листопада 1997 року, у відповідності до вимог Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03 квітня 2017 року №285.

В обґрунтування прийнятого рішення судом вказано, що позивач належить до суб`єктів звернення із вимогою про перегляд рішення військово-лікарської комісії, якою, в свою чергу, за наслідками розгляду заяви прийнято не передбачене рішення - про відмову у перегляді попередньої постанови.

В порядку виконання вказаного вище рішення суду головою МВЛК Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області», позивачеві було надіслано пропозицію від 17 листопада 2020 року за №33/38-1106 про надання медичній комісії медичних чи інших документів, які підтверджують наявні хвороби на час звільнення з органів внутрішніх справ та не відображені у свідоцтві про хворобу №341 від 03 листопада 1997 року, у тому числі, які підтверджують отримання позивачем поранень (травм, контузій, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

З метою проведення службового розслідування за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень під час проходження служби на ст.Сарни УМВС України на Львівській залізниці, ліквідаційною комісією заяву ОСОБА_1 скеровано за належністю до голови ліквідаційної комісії УМВС України на Львівській залізниці, що доводиться відповідним повідомленням №6583/116/05/12-2020 від 16 грудня 2020 року, аналогічне повідомлення було надіслано позивачеві ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області» за №33/38-64 від 26 січня 2021 року. У зазначеному повідомленні вказано, що заява Бородавка та долучені матеріали скеровані за належністю голові ліквідаційної комісії УМВС України на Львівській залізниці, оскільки позивач звільнявся з органів внутрішніх справ УМВС України на Львівській залізниці.

Відповідно до повідомлення від 09 квітня 2021 року №Б-27/18-2021 за підписом голови МВЛК Скрилюка Д., адресованого ОСОБА_1 - станом на 21 квітня 2021 року медична (військово-лікарська) комісія не отримала від останнього жодного медичного документа, який би підтвердив отримання позивачем травм під час виконання службових обов`язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ, які б могли стати підставою для внесення змін або відміни рішення окружної (військово-лікарської) комісії, викладеного у свідоцтві про хворобу №341 від 03 листопада 1997 року.

Із повідомлення заступника голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області №Б-1/18-2021 від 19 січня 2021 року вбачається, що матеріали службового розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 і висновку службового розслідування в архівах ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області відсутні.

Листом від 18 лютого 2021 року за №Б-7/18-2021 заступник голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Львівській області повідомив ОСОБА_1 про неможливість проведення службового розслідування у зв`язку із тим, що наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893 визнано таким, що втратив чинність наказ МВС України від 12 березня 2013 року №230 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», а згідно архівних даних ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області службового розслідування і відповідного висновку щодо позивача немає.

Отримати відповідну інформацію у КНП «Сарненська ЦРЛ» не є можливим, оскільки історії хвороби в архіві КНП «Сарненська ЦРЛ» зберігаються 25 років, через що надати інформацію за 1985 рік неможливо, що встановлено судом із повідомлення за підписом головного лікаря вказаного медичного закладу №374/01-09/20 від 27 лютого 2020 року

Отже, наведені вище докази доводять неможливість перегляду рішення окружної (військово-лікарської) комісії, без встановлення факту каліцтва позивача під час виконання службових обов`язків, у судовому порядку, через що позивач обґрунтовано звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На доведення заявлених вимог позивачем надані докази, які визнані судом належними та достатніми для встановлення факту, про який вказує позивач.

Із наданої суду позивачем копії медичної картки позивача встановлено, що вказаний документ містить запис лікаря КЗ «Сарненська ЦРЛ» про те, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні хірургічного відділення з 30 травня по 03 червня 1985 року з приводу забою та розриву зв`язок лівого гомілкового суглобу. Травма отримана при виконанні службових обов`язків.

Згідно із копією направлення на МСЕК №280 - позивача в зв`язку із наявними у нього хронічними захворюваннями було направлено на огляд вказаної лікарської комісії.

Довідка до акта огляду МСЕК серії РВН №0207599 від 09 квітня 2013 року доводить, що ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності, причиною якої вказано захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Копії письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 доводять, що вказані особи станом на 1985 рік працювали у ЛВ на ст.Сарни на різних посадах, під час чого були свідками того, як позивач отримав травму ноги під час виїзду на місце події на ст.Антонівка.

Вказані обставини свідок ОСОБА_5 підтвердив під час його допиту судом в ході судового провадження, пояснивши, що у 1985 році він перебував на роботі, під час чого надійшло повідомлення про крадіжку шпал. За вказівкою начальника відділу Бородавка П.І. виїхав на місце події, під час чого перекинувся на службовому мотоциклі, внаслідок чого отримав травму та був госпіталізований.

Аналогічні покази в суді дав свідок ОСОБА_8 , додавши, що внаслідок отриманих під час ДТП травм позивач тривалий час лікувався у різних лікувальних закладах.

Крім цього, факт отримання позивачем травми саме під час виконання ним службових обов`язків доводиться наданими суду позивачем та дослідженими в ході судового провадження письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно із довідкою №01-20/21 від 01 жовтня 2021 року, виданою за підписом головного лікаря КНП «Володимирецька БЛ» - Бородавко Петро Ілліч в період з 30 травня по 03 червня 1985 року перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Сарненської районної центральної лікарні з діагнозом : розрив зв`язки лівого гомілково-ступеневого суглобу. В період з 04 червня 1985 року по 04 серпня 1985 року перебував на амбулаторному лікуванні у Володимирецькій центральній районній лікарні.

Таким чином, позивачем доведено факт неможливості встановлення факту отримання ним травми під час виконання службових обов`язків в позасудовому порядку, а також підтверджено наявність обставин, на які ОСОБА_1 посилається як на підставу свого позову.

В свою чергу відповідачем не надано жодних доказів на спростування вказаним позивачем обставин.

Одночасно судом не приймаються до уваги грамоти та подяки, витяг щодо заохочень, а також копія свідоцтва про хворобу №341, копія консультативного висновку, так як вказані документи не підтверджують та не спростовують жодних обставин у даній справі.

З огляду на наведене, враховуючи досліджені докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є доведеними, а тому позов останнього підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.315, 319 ЦПК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ в Львівській області (м.Львів вул.Генерала Григоренка,3 ідентифікаційний код юридичної особи 08592247) про встановлення факту травмування - задоволити повністю.

Встановити факт отримання БОРОДАВКОЮ ПЕТРОМ ІЛЛІЧЕМ 30 травня 1985 року при проходженні служби в органах внутрішніх справ забою та розриву зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглобу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: