233 № 233/3277/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно на нежитлове приміщення № 13 (Б-1), загальною площею 30,90 кв.м, вбудоване в житловий будинок (А-2), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 березня 1998 року в м. Донецьк між нею та виробничим об`єднанням «Автоскло» було укладено договір № 2422 купівлі-продажу державного майна нежилого приміщення за № 13, площею 30,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності перейшло до позивача на підставі даного договору і протоколу аукціону № 8/1 від 26.03.1998 року, посвідченого 26.03.1998 на Донецькій товарній біржі за № 177. Проте вказаний договір не було нотаріально посвідчено, оскільки на час його укладання чинним законодавством було передбачено, що договір, укладений на товарній біржі не потребує його подальшого нотаріального посвідчення. Право власності ОСОБА_1 на вказане нежиле приміщення було зареєстровано Костянтинівським БТІ 13.04.1998 року у реєстр. книзі № 3 за реєстр. № 139. Позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном, оскільки відсутнє нотаріальне посвідчення вказаного договору купівлі-продажу.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач в межах строку, встановленого судом, відзив на позов не надав.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Виробниче об`єднання «Автоскло» () та ОСОБА_1 на Донецькій товарній біржі 26 березня 1998 року уклали договір № 2422 купівлі-продажу державного майна, відповідно до якого Виробниче об`єднання «Автоскло» відчужило, а ОСОБА_1 придбала право власності на нежиле приміщення площею 30,7 кв.м., що знаходиться на балансі Виробниче об`єднання «Автоскло» за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності перейшло до покупця на підставі вказаного договору та протоколу аукціону № 8/1 від 26.03.1998 року, посвідченого на Донецькій товарній біржі. Договір було зареєстровано на Донецькій товарній біржі 26 березня 1998 року за реєстровим № 177, проте нотаріально вказаний договір щодо нерухомого майна посвідчено не було. На підставі вказаного договору КП «Костянтинівське БТІ» 13 квітня 1998 року у реєстраційній книзі під № 3 за р№ 139 зареєструвало право власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення № 13 площею 30,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа з кодом припинена, дата запису 11.07.2012 за № 3002687, назва юридичної особи на час припинення - Костянтинівське державне підприємство «Завод «Автоскло» Імені К.Т.Бондарєва».

Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (чинною на момент укладення Договору купівлі-продажу) було передбачено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно з ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно із статтею 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи те, що судом встановлено, що сторони договору купівлі-продажу спірного нежилого приміщення повністю виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення, але за наявності колізії норм права сторона ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд дійшов висновку про необхідність визнати дійсним договір № 2422 купівлі-продажу державного майна приміщення за № 13, площею 30,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 26 березня 1998 року між Виробничим об`єднанням «Автоскло» та ОСОБА_1 , зареєстрований Донецькою товарною біржею 26.03.1998 року за реєстровим №177, що відповідатиме викладеній в позові вимозі та не суперечитиме закону, а також надасть можливість позивачу на підставі вказаного договору в наступному розпорядитися своїм майном.

А отже, позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки судом встановлено, що Костянтинівська міська рада не порушувала право власності позивача, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин судовий збір, сплачений позивачем під час звернення до суду в розмірі 908,00 грн, не може бути стягнутий з відповідача на його користь.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст.ст. 259, 264 - 265, 279, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати дійсним договір № 2422 купівлі-продажу державного майна приміщення за № 13, площею 30,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 26 березня 1998 року між Виробничим об`єднанням «Автоскло» та ОСОБА_1 , зареєстрований Донецькою товарною біржею 26.03.1998 за реєстровим №177.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач: Костянтинівська міська рада, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. О. Тихого, буд. 260, .

Суддя