Справа № 263/4692/21
Провадження №2/263/1622/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Татар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
ВСТАНОВИВ:
15.04.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 8215 гривень 99 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.
02.06.2020 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 213100-120-40, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Центральному районі міста Маріуполя по вул. Гранітна, біля будинку 144, в порушення вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, при повороті ліворуч не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі мотоциклу G-MAX R-250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Потерпілому ОСОБА_1 були нанесені тілесні ушкодження, у вигляді: забою лівого ліктьового суглобу. Забійна-рвана рана V пальця лівої кістки. Забійна-рвана рана поперекової ділянки зліва. Ссадно по боковій поверхні лівого кульшового суглобу. Забій та ссадна обох колінних суглобів. Ссадно передньої поверхні лівої гомілки та гомілково-ступневого суглобу.

29.01.2021 року старшим слідчим Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області К.С. Пачаджи прийнято постанову про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_2 , у зв`язкуз відсутністю складу кримінального правопорушення.
Так, Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.03.2021 року по справ №263/3231/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Після ДТП ОСОБА_1 проходив лікування у лікаря хірурга, витрати на лікування становлять 3 216,00 грн., було пошкоджене майно ОСОБА_1 , в тому числі мобільний телефон ZTE Blade 20 Smart 4/128 GB Gradient , вартість якого становить 3999 грн.За пошкоджений транспортний засіб страхова компанія Оранта виплатила ОСОБА_1 суму у розмірі 8 322,95 грн., не виплаченою залишилась сума франшизи в розмірі 1000 грн.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача завдано тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим тривалий час знаходився на лікарняному, втратив працездатність та можливість продовження активного громадського життя, у зв`язку із погіршенням здоров`я відчував моральні переживання, втратив нормальний сон, відчував постійну головну біль, вимушений був дотримуватися встановленого лікарями режиму, у зв`язку із пошкодження автотранспортного засобу, був позбавлений можливості пересуватись, що порушило звичний уклад життя, замість того, щоб звично працювати, вимушений був звертатися за правовою допомогою, відповідач у добровільному порядку не відшкодував матеріальну шкоду. Моральну шкоду оцінює у 10000 гривень.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.05.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Царьова О.С., до судового засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги викладені у позовній заяві підтримали, наполягали на задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилаються сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Судом встановлено, що Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.03.2021 року по справ №263/3231/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.01.2021р. та медичних документів, а саме: довідки-доповіді про надходження травмованого до в/ч НОМЕР_3 , а також Акту №05-20, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обовязків військової служби, Акту №05-20 розслідування нещасного випадку ОСОБА_1 були нанесені тілесні ушкодження, у вигляді: забою лівого ліктьового суглобу. Забійна-рвана рана V пальця лівої кістки. Забійна-рвана рана поперекової ділянки зліва. Ссадно по боковій поверхні лівого кульшового суглобу. Забій та ссадна обох колінних суглобів. Ссадно передньої поверхні лівої гомілки та гомілково-ступневого суглобу.Також суду представлені копії чеків на придбання медичних препаратів на суму 3216 грн. та документи щодо пошкодженого внаслідок ДТП майна, а саме мобільного телефону ZTE Blade 20 Smart 4/128 GB Gradient , вартість якого становить 3999 грн.

Відповідно до Виписка (звіту по транзакціях) власника рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 17.07.2020р. за договором страхового відшкодування №АО-6340927 від 13.09.2019р. було отримано суму у розмірі 8 322,95 грн. в рахунок відшкодування страхової компанії, без виплати франшизи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, згідно ст.13 ЦПК України, у змагальному процес не має права збирати докази за власною ініціативою. В інакшому випадку буде порушений принцип незалежності, безсторонності та неупередженості суду.

Відповідно до ст.76, ч.1 ст.77, ч.1 ст.78, ч.1 ст.80, ч.1 ст.81, ст.89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.79 ЦК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.6ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ст. 1192 ЦК України спосіб відшкодування шкоди, завданої його майну обирає потерпілий: або вимагати відшкодувати в натурі, або відшкодувати завдані збитки. У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Матеріалами справи підтверджено, той факт, що внаслідок ДТП, яке сталося 02.06.2020 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується документами з місця роботи потерпілого,Актами розслідування, медичними документами, рентгенологічними дослідженнями та квитанціями щодо придбання лікарських препаратів. З наданих квитанцій з аптек, вбачається, що ОСОБА_1 придбавались ліки, на загальну суму 3216,00 грн. Також суду представлені документи щодо пошкодженого майна внаслідок ДТП, а саме мобільного телефону ZTE Blade 20 Smart 4/128 GB Gradient , вартість якого становить 3999 грн.

Що стосується вимог позивача про відшкодування страхова компанія Оранта суму у розмірі 8 322,95 грн., та не виплаченою суми франшизи в розмірі 1000 грн. Позивачем до позовної заяви було надано Виписка (звіт по транзакціях) з якої вбачається, що 17.07.2020р. за договором страхового відшкодування №АО-6340927 від 13.09.2019р. було отримано суму у розмірі 8 322,95 грн. в рахунок відшкодування страхової компанії. Відповідно до п.12.1.ст. 12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Оскільки відповідач несе зобов`язання cтрахувальника компенсувати за рахунок власних коштів частину заподіяного збитку в розмірі визначеної в полісі франшизи, позивач також наполягає на стягненні з нього суми франшизи в розмірі 1000 грн. Пунктом 36.6. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі.

З огляду на викладене, вимоги позивача про компенсацію збитків в розмірі франшизи в сумі 1000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд погоджується з доводами позивача, що крім майнової шкоди, з підстав, зазначених в позові, йому завдана моральна шкода.
Згідно ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз положеньст.ст.1166,1167,1187,1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілий до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.

Суд, виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в загальній сумі 5000,00 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, стягненню з ОСОБА_2 підлягає 8 215 грн. 99 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 29, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 8215,99 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 ,адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.А.Шевченко