КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2300/21
Провадження № 2/488/1395/21 р.
07.12.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Кривопішиній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

29.06.2021 року позивач звернувся з позовною заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0899 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (цільове призначення земельної ділянки - обслуговування індивідуального житлового будинку за вищезазначеною адресою).
В п.п. 1, 2 договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що відчужуємо ціле домоволодіння із господарськими та побутовими спорудами розташовано на земельній ділянці площею 899 кв.м. В п. З договору купівлі-продажу вказана правова підстава набуття права власності відповідачем на спірну земельну ділянку, а саме - державний акт на право власності на землю від 16.12.1997 року, який зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 917.
Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування індивідуального житлового будинку за вищезазначеною адресою. В п. 5 договору купівлі-продажу вказано, що домоволодіння з земельною ділянкою продані відповідачу, який придбав вказаний об`єкт нерухомості на біржових торгах. Окремий договір купівлі-продажу земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладався.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.07.2013 року у цивільній справі № 488/2357/13-ц договір купівлі-продажу від 24.03.2000 року визнаний дійсним, рішення суду набрало законної сили.
На теперішній час позивач не може розпорядитися своїм майном на свій розсуд, з приводу того, що відсутні правовстановлюючи документи на спірну земельну ділянку.
На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду.
В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про причини не прибуття в судове засідання суд не повідомила.
Також відповідач не скористалася своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі.
Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В п.п. 1, 2 договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що відчужуємо ціле домоволодіння із господарськими та побутовими спорудами розташовано на земельній ділянці площею 899 кв.м. В п. З договору купівлі-продажу вказана правова підстава набуття права власності відповідачем на спірну земельну ділянку, а саме - державний акт на право власності на землю від 16.12.1997 року, який зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 917.
Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування індивідуального житлового будинку за вищезазначеною адресою. В п. 5 договору купівлі-продажу вказано, що домоволодіння з земельною ділянкою продані відповідачу, який придбав вказаний об`єкт нерухомості на біржових торгах. Окремий договір купівлі-продажу земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладався.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.07.2013 року у цивільній справі № 488/2357/13-ц договір купівлі-продажу від 24.03.2000 року визнаний дійсним, рішення суду набрало законної сили.
На підставі ч. 1 cm. 30 Земельного кодексу Української PCP (в редакції 1991 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених cm. 67 ЗК України, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
Стаття 30 ЗК УPCP (в редакції 1991 року) в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду.
Судом встановлено, що цільове призначення спірної земельної ділянки позивачем не змінювалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такж у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вимога про визнання за позивачем права власності є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку, площею 0,0899 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (цільове призначення земельної ділянки - обслуговування індивідуального житлового будинку за вищезазначеною адресою).
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони по справі:
Позивач ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідач - ОСОБА_4 ( остання відома адреса: АДРЕСА_1 )
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська