провадження № 2/325/231/2021
справа № 325/656/21
У Х В А Л А

27 вересня 2021 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.

за участю секретаря судового засідання Міняйло А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Череміна Дениса Вадимовича до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу Коверзнєв Сергій Васильович; реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Черемін Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1 власником земельної ділянки, розміром 0.1200 гектара, що знаходиться у Запорізькій області, Приазовському районі, селі Степанівка Перша, цільове призначення - для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:031:0099.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином були повідомленні про дату, час і місце підготовчого судового засідання.

Від відповідача по справі на адресу суду надійшла заява, в якій зазначено, що йому у 1997 році дісталася земельна ділянка, яка є предметом даного судового спору. У 2015 році йому були потрібні гроші, і тому він звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією придбати дану земельну ділянку на що той погодився. У жовтні 2015 року між ними було укладено та нотаріально засвідчено договір купівлі-продажу даної земельної ділянки, інформацію про правочин було внесено у всі реєстрі, грошові кошти ним були отримані від ОСОБА_1 .. Враховуючи дійсність та реальність їх намірів, які відображені у договорі, просить задовольнити позов та справу розглянути у його відсутність.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 198 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими Главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених даним Кодексом.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 905/2260/17 зазначено, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.( висновки Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить визнати його власником земельної ділянки, яка вже належить йому, про що свідчить копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2015 року, який нотаріально засвідчений, та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2015 року.

Крім того, вказаний факт підтверджується і відповідачем (колишнім власником земельної ділянки та стороною укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2015 року), який в свою чергу просить задовольнити позов ОСОБА_1 , що свідчить про дійсність угоди, та відсутність наміру визнавати таку угода недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами врегульовані всі питання щодо переходу права власності на земельну ділянку, проведені всі необхідні дії в розумінні чинного законодавства ще до подання позову до суду, а тому в даному випадку відсутній предмет спору.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У Х В А Л И В:

Провадження по цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Череміна Дениса Вадимовича до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу Коверзнєв Сергій Васильович; реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали суду складений 27 вересня 2021 року.

Суддя: Г.А. Васильцова