Справа № 456/1164/21
Провадження № 2/456/746/2021
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

24 вересня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, визнати виконавчий напис від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 39624 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 10 436 грн. 42 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову покликається на те, що від свого роботодавця - ПП «Мавік» він дізнався, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. перебуває виконавче провадження № 63433190 про стягнення з нього заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» у розмірі 10 436,42 грн. ПП «Мавік» отримало від приватного виконавця постанову ВП № 63433190 від 02.11.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Рекомендованим поштовим відправленням № 389 від 13.11.2020 позивач отримав від приватного виконавця копію постанови від 28.10.2020 про відкриття провадження ВП № 63433190 з примусового виконання виконавчого напису від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 10 436,42 грн. Із постанови приватного виконавця від 28.10.2020 про відкриття провадження ВП № 63433190 вбачається, що адреса позивача, як боржника у цьому виконавчому провадженні, значиться: АДРЕСА_1 . Однак, дана адреса не має жодного відношення до позивача. Він ніколи не проживав, не працював, постійно чи тимчасово у м. Києві. У зв`язку з цим, позивач оскаржив постанову приватного виконавця від 28.10.2020 про відкриття провадження ВП № 63433190 в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду. Рішенням від 18.12.2020 у справі № 380/10804/20, зазначена постанова приватного виконавця була визнана протиправною та скасована. Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 у цій справі за апеляційною скаргою приватного виконавця рішення Львівського окружного адміністративного суду було скасовано. Позивач ознайомився зі змістом та отримав копію виконавчого напису саме з матеріалів справи № 380/10804/20 за його позовом до приватного виконавця, так як копії виконавчого напису, а також кредитного договору № 28935/0003Х5СР про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 19.03.2013, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», були долучені приватним виконавцем до його відзиву на позовну заяву. Як вбачається з виконавчого напису, такий вчинений на підставі п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, який є протиправним та нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, у справі № 826/20084/14. Тобто виконавчий напис, згідно з положеннями п. 1 Переліку документів, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, міг бути вчинений приватним нотаріусом лише у випадку, якщо кредитний договір № 28935/0003ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 19.03.2013, укладений між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» у нотаріальній формі. Однак, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі подання йому відповідачем звичайної копії простої (не нотаріальної) форми кредитного договору. Зі змісту п. 5 Глави 16 Розділу II порядку вчинення нотаріальних дій випливає, що виконавчий напис має вчинятись приватним нотаріусом на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Кредитний договір у таких правовідносинах є невід`ємною частиною виконавчого напису. Виконавчий напис було вчинено на користь відповідача, який не є первісним кредитором за кредитним договором. Зі змісту виконавчого напису, вбачається два договори відступлення права вимоги: від 23.03.2018 № 148К між кредитором за кредитним договором ПАТ «Платинум Банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; від 11.08.2020 № 11/08/2020-ФА між ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд». Ці два договори відступлення права вимоги є тими документами, які разом з кредитним договором мали б бути подані відповідачем приватному нотаріусу для підтвердження наявності у першого права вимоги до позивача та мали б бути прикріплені до виконавчого напису. Однак, як випливає з матеріалів ВП 63433190, разом з виконавчим написом відповідачем було пред`явлено до виконання приватному виконавцю копію не нотаріально посвідченого кредитного договору, без оригіналів нотаріально посвідчених договорів відступлення права вимоги, а виконавчий напис вчинений на окремому спеціальному бланку нотаріального документа, що не прикріплений до кредитного договору та договорів відступлення права вимоги. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням встановлених чинним законодавством строків вчинення виконавчих написів. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з метою стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 19.03.2013, згідно з яким позивачу було надано у користування ПАТ «Платинум Банк» кредитну картку. Строк дії кредитного ліміту, відповідно до п. 1.7 цього договору 36 місяців, тобто 3 роки закінчується 19.03.2016, з моменту його укладення. Відповідно до п. 7.5 кредитного договору, строк дії договору в частині кредитування дорівнює строку дії кредитного ліміту, але в будь-якому разі до повного виконання клієнтом своїх кредитних зобов`язань за даним договором. Згідно з п. 7.6, строк дії кредитного ліміту може бути продовжений на новий термін за умови укладення сторонами відповідного додаткового договору до цього договору. За змістом п.п. 4.2 та 4.3 кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу в період з 1 по 7 число кожного місяця включно. Щомісячний платіж становить 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, та містить в собі частину кредитної заборгованості, проценти, що нараховані за користування кредитом у попередньому календарному місяці, а також щомісячну комісію, нараховану наприкінці попереднього календарного місяця. Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань зі сплати щомісячного платежу клієнт щомісячно до 7 числа поточного місяця поповнює рахунок. Тобто, враховуючи встановлений кредитним договором строк кредитування у 36 місяців, що не був продовжений, право вимоги за останнім можливо непогашеним місяцем кредитування за кредитним договором виникло в квітні 2016 року. Позовна давність за ним сплила у квітні 2019 року. Виконавчий напис ж був вчинений приватним нотаріусом у вересні 2020 року. Строк вчинення виконавчого напису на кредитному договорі сплив у квітні 2019 року, незважаючи на те, що відповідач ймовірно придбав право вимоги до позивача у серпні 2020 року. У виконавчому написі йдеться про заборгованість за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, до якої входить 4000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту та 5936,42 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Такий період та розрахунок взагалі є незрозумілими та надуманим. Заборгованість позивача перед відповідачем, не є безспірною, оскільки: у позивача відсутня заборгованість за кредитним договором; відповідач, як і перед ним ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не повідомляв позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Згадані у виконавчому написі договори відступлення права вимоги не додані до виконавчого напису. Відповідач не повідомляв позивача про необхідність погашення будь-якої заборгованості, як і про намір звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виконавче провадження № 63433190 було відкрите приватним виконавцем за заявою відповідача за неналежним місцем виконання, так як у виконавчому написі вказана поряд з зареєстрованою адресою проживання позивача, неіснуюча адреса: АДРЕСА_1 . Все це, разом із висновками про непідтверджену належними документами можливу заборгованість позивача перед відповідачем, а також незаконність вчинення вконавчого напису, свідчить про навмисні протиправні та недобросовісні дії зі сторони відповідача, приватного нотаріуса та приватного виконавця, що порушують права та законні інтереси позивача, зокрема - право мирно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном - грошовими коштами.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник Л.Я. не з`явились, однак 24.09.2021 адвокат Мельник Л.Я. подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та відсутності позивача. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 21.05.2021, 23.06.2021, 17.08.2021, 16.09.2021 з відміткою «вручено», а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач та його представник у заяві не заперечили. Слід зазначити, що відповідачу було відомо про звернення позивача ОСОБА_1 з позовом до суду, однак він не скористався правом для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник третьої особи приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулось на адресу суду 23.06.2021 з відміткою «вручено».

Представник третьої особи приватний виконавець Мельник Юрій Анатолійович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 23.06.2021, 17.08.2021, 16.09.2021 з відміткою «вручено».

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2021 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мельник Л.Я. про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати докази у Товариства з Обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2021 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мельник Л.Я. про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати докази у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича та у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.08.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.10.2020, ОСОБА_1 на підставі спільної часткової власності ( 1/3 частини) належить квартира АДРЕСА_2 /а.с.20/.

Відповідно до копії договору № 28935/0003ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 19.03.2013, такий укладено між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 . Згідно п. 1.4. даного договору розмір кредитного ліміту становить 4000, 00 грн. Відповідно до п. 1.7 строк дії кредитного ліміту 36 місяців з моменту укладення даного договору /а.с.22-23/.

Відповідно до копії договору №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018, ПАТ «Платинум Банк» та ТзОВ «Кредит-Капітал» уклали договір права вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набував права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку « 1 до цього договору /а.с.84-86/.

Як вбачається з копії договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ВА від 11.08.2020, ТзОВ «Кредит-Капітал» (кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги. Згідно даного договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до третіх осіб боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між первинними кредиторами та боржниками /а.с.88-89/.

Відповідно до копії реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, укладеного між ТзОВ «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», згідно кредитного договору від 19.03.2013 боржником значиться ОСОБА_1 /а.с.90-92/.

Згідно копії виписки з особового рахунка за кредитним договором № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013, боржнику ОСОБА_1 надано кредит. Заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013 станом на 17.08.2020 складає 9936, 42 грн. /а.с.76/.

26.08.2020 представник ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013 /а.с.74-75/.

Згідно копії виконавчого напису, такий вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013, укладеним між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №148 К від 23.03.2018 є ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11.08.2020 № 11/08/2020-ФА є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд». Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 9936, 42 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000, 00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5936, 42 грн. 500, 00 грн. підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 10436, 42 грн. /а.с.21/.

21.10.2020 представник ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернувся до приватного виконавця Мельник Ю.А. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити за місцем проживання боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 39624 від 08.09.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 10436, 42 грн. /а.с.24/.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження, серії ВП №63433190 від 28.10.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №39624, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 10436, 42 грн. /а.с. 26/.

28.10.2020 на адресу ОСОБА_1 скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2020, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 39624 від 08.09.2020 /а.с.27/.

Як вбачається з копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, серії ВП №63433190 від 28.10.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А., визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 669, 00 грн. /а.с.107/.

28.10.2020 на адресу ОСОБА_1 скеровано постанову від 28.10.2020, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 39624 від 08.09.2020 /а.с.108/.

Відповідно до копії постанови про стягнення з боржника основної винагороди, серії ВП №63433190 від 28.10.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А., постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 1043, 64 грн. /а.с.109/.

28.10.2020 на адресу ОСОБА_1 скеровано постанову від 28.10.2020, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 39624 від 08.09.2020 /а.с.110/.

Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, серії ВП № 63433190 від 02.11.2020, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 /а.с.29-30/.

02.11.2020 на адресу ОСОБА_1 скеровано постанову від 02.11.2020, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 39624 від 08.09.2020 /а.с.112/.

Як вбачається з копії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позов ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 28.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63433190 з примусового виконання виконавчого напису від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 10436, 42 грн. /а.с. 32-35/.

Як вбачається з копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено /а.с. 36-41/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»)глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що між 19.03.2013 ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 28935/0003ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. Згідно даного договору банк надав клієнту у користування особистий платіжний засіб міжнародну платіжну картку, з метою здійснення операцій, що передбачені правилами користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку. Згідно договору розмір кредитного ліміту становить 4000, 00 грн. Розмір щомісячного платежу становить 260, 00 грн. Розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 79, 60 грн. Строк дії кредитного ліміту 36 місяців з моменту укладення даного договор.

Окрім цього, як вбачається з документів долучених до справи, відповідно до договору №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018, ПАТ «Платинум Банк» та ТзОВ «Кредит-Капітал» уклали договір права вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набував права вимоги банку до позичальників.

Згідно договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ВА від 11.08.2020, ТзОВ «Кредит-Капітал» (кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги. Згідно даного договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до третіх осіб боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між первинними кредиторами та боржниками.

Слід зазначити, що згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, укладеного між ТзОВ «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», відповідно до кредитного договору від 19.03.2013 боржником значиться ОСОБА_1 .

В судовому засіданні також встановлено, що 26.08.2020 представник ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013. Відповідно приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 28935/0003ХSGF від 19.03.2013, укладеним між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №148 К від 23.03.2018 є ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11.08.2020 № 11/08/2020-ФА є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд». Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 9936, 42 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000, 00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5936, 42 грн. 500, 00 грн. підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 10436, 42 грн.

Окрім цього в судовому засіданні встановлено, що 21.10.2020 представник ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернувся до приватного виконавця Мельник Ю.А. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити за місцем проживання боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 39624 від 08.09.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 10436, 42 грн.

Відповідно приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №39624, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 10436, 42 грн. про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, серії ВП №63433190 від 28.10.2020.

Суд звертає увагу, що позивач дізнався про винесення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження від свого роботодавця - ПП «Мавік», яке отримало від приватного виконавця постанову ВП № 63433190 від 02.11.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позивач оскаржив постанову приватного виконавця від 28.10.2020 про відкриття провадження ВП № 63433190 в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позов ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 28.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63433190 з примусового виконання виконавчого напису від 08.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 10436, 42 грн. Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено. Позивач ознайомився зі змістом та отримав копію виконавчого напису саме з матеріалів справи № 380/10804/20.

Слід зазначити, що позивач звертаючись до суду з позовною заявою зазначив, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором, відповідач не повідомляв його про необхідність погашення такої. Натомість відповідач судове засідання не зявився, позицію свою з приводу позову не висловив, відзив на адресу суду не подав.

У зв`язку з вищенаведеним, судом надано оцінку доказам поданим позивачем до матаріалів позовної заяви та витребуваних судом та встановлено наступне.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити:

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Як вбачається з тексту виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020.

Слід зазначити, що період стягнення у виконавчому написі виходить за межі періоду стягнення, згідно договору від 19.03.2013, який став підставою для видачі такого виконавчого напису, що свідчить про недотримання критерію безспірності заборгованості.

Щодо дотримання строків позовної давності, варто зазначити наступне:

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява№14902/04,§ 570),«Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право відповідача вважається порушеним з моменту порушення позивачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позивачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі№ 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16, від14 грудня 2016 року у справі№ 6-2462цс16.

Суд звертає увагу, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з метою стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 19.03.2013, згідно з яким позивачу було надано у користування ПАТ «Платинум Банк» кредитну картку. Строк дії кредитного ліміту, відповідно до договору 36 місяців, тобто 3 роки закінчується 19.03.2016, з моменту його укладення. Відповідно до п. 7.5 кредитного договору, строк дії договору в частині кредитування дорівнює строку дії кредитного ліміту, але в будь-якому разі до повного виконання клієнтом своїх кредитних зобов`язань за даним договором. Згідно з п. 7.6, строк дії кредитного ліміту може бути продовжений на новий термін за умови укладення сторонами відповідного додаткового договору до цього договору. За змістом п.п. 4.2 та 4.3 кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу в період з 1 по 7 число кожного місяця включно. Щомісячний платіж становить 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, та містить в собі частину кредитної заборгованості, проценти, що нараховані за користування кредитом у попередньому календарному місяці, а також щомісячну комісію, нараховану наприкінці попереднього календарного місяця. Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань зі сплати щомісячного платежу клієнт щомісячно до 7 числа поточного місяця поповнює рахунок. Тобто, враховуючи встановлений кредитним договором строк кредитування у 36 місяців, що не був продовжений, право вимоги за останнім можливо непогашеним місяцем кредитування за кредитним договором виникло в квітні 2016 року. Позовна давність за ним сплила у квітні 2019 року. Виконавчий напис ж був вчинений приватним нотаріусом 08 вересня 2020 року. Строк вчинення виконавчого напису, згідно кредитного договору, минув у квітні 2019 року, незважаючи на те, що відповідач набув право вимоги до позивача у серпні 2020 року.

Слід зазначити, що у виконавчому написі вказано, що заборгованість проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, до якої входить 4000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту та 5936,42 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Однак, до кредитного договору розрахунок заборгованості не долучений.

Враховуючи, що ст. 257 ЦК України встановлює 3 річний строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, зокрема щодо окремих щомісячних платежів, до видачі виконавчого напису нотаріуса (08.09.2020) минуло більше трьох років. А отже, в даному випадку вчинення виконавчого напису суперечить встановленим ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умовам вчинення виконавчого напису, а саме, щодо того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Щодо вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, слід зазначити наступне:

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08 вересня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУвід 29.06.1999 за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08 вересня 2020 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2021 вирішено витребувати докази у ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд», а саме: оригінали документів, які підтверджують наявність безспірної заборгованості перед ним ОСОБА_1 , а також копії договорів про відступлення права вимоги від 23.03.2018 № 148К, укладені між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та від 11.08.2020 № 11/08/2020-ФА, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд».

26.05.2021 від директора ТОВ «ФК «Аланд» Пилипенко А.М. надійшла відповідь на адресу суду, з якої вбачається, що ТОВ «ФК «Аланд» надала приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів, для вчинення виконавчому напису на кредитному договорі, відповідно виконавчий напис був вчинений на оригіналі документу, що встановлює заборгованість.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2021 вирішено витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., оригінали документів, які підтверджують наявність безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Аланд». Вирішено витребувати у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. оригінали матеріалів виконавчого провадження № 63433190 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 10436, 42 грн.

08.06.2021 від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на адресу суду надійшли копії витребуваних ухвалою суду від 04.06.2021 документів.

30.06.2021 від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. на адресу суду надійшли копії витребуваних ухвалою суду від 04.06.2021 документів.

У зв`язку з вищенаведеним, суд позбавлений можливості встановити чи вчинений виконавчий напис від 08.09.2020 на оригіналі договору № 28935/0003ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити та визнати виконавчий напис від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 39624, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 10 436 грн. 42 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908, 00 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати виконавчий напис від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 39624, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 10 436 (десять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 42 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908, 00 /дев`ятсот вісім/ грн.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Оригінал рішення

Повний текст судового рішення

виготовлено 30 вересня 2021 року