Справа № 361/2146/21
Провадження № 2-о/361/107/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В., Латчук Д.Р.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Броварський районний відділ Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області ДМС України про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:
17 березня 2021 року заявник звернувся до суду із заявою у якій просив суд встановити факт постійного проживання на території України з серпня 1988 року по сьогодні, та постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заява обґрунтована тим, що заявник вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду із даною заявою та встановити факт постійного проживання на території України для набуття громадянства України відповідно до ст.8 Закону України "Про громадянство України".
Так, заявник посилається на свідоцтво про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_1 видане 14 серпня 1986 року відділом ЗАГсу міста Орджонікідзе Північно- Осетинської АРСР, актовий запис № 1732.
Мати заявника, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, що підтверджується наданою копією паспорту серія НОМЕР_2 виданий 22 грудня 2000 року Маловисківським РУ УМВС в Кіровоградській області.
За сімейними обставинами у серпні 1988 року його сім`я: мати - ОСОБА_2 , він та брат ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання до України в місто Орджонікідзе Нікопольського району Дніпропетровської області. У червні 1991 року його сімя таким же складом переїхали на постійне місце проживання до міста Мала Виска Кіровоградської області, гуртожиток Цукрозаводу. У відповідності до вимог КУпШС місце проживання дитини визначалося за місцем проживання її батьків. Заявник вказує, що з 5 років він пішов до дитячого садка міста Мала Виска, потім з 7 років до середньої загально-освітньої школи № 4, де закінчив 9 класів після чого в 2001 році вступив до професійно-технічного училища № 16 міста Мала Виска Кіровоградської області. 10 вересня 2002 року отримав ідентифікаційний номер платника податків на Україні № НОМЕР_3 . 24 лютого 2003 року заявник був приписаний до військомату у місті Мала Виска Кіровоградської області, що підтверджується копію приписного ОСОБА_1 від 24 лютого 2003 року.
У 2004 році заявник закінчив навчання в училищі АДРЕСА_1 і отримав повню середню освіту, про що отримав атестат про повну середню освіту від 30 червня 2004 року на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 , про закінчення в 2004 році професійно-технічного училища № 16 міста мала Виска. Разом із закінченням училища АДРЕСА_1 отримав диплом про здобуття професії столяра будівельного, бджоляра, диплом на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 від 30 червня 2004 року.

Після закінчення вказаного училища АДРЕСА_1 ОСОБА_1 одразу поїхав до міста Києва на роботу, тому паспорт не отримував. Восени 2004 року заявнику прийшла повістка на проходження військової служби, з військомату відправили отримувати паспорт. У паспортному відділі виявилося, що не має даних де заявник особисто знаходився у серпні 1991 року, коли його мати обмінювала Радянський паспорт на паспорт України, записали останню прописку 1994 року, так як документально підтвердити де він знаходився у серпні 1991 року не могли, тому заявнику відмовили у видачі паспорту громадянина України. Заявник зазначив, що йому запропонували отримати паспорт громадянина Російської Федерації, тому що там живе його батько ОСОБА_2 , але заявник зазначив його особисто з 3 років не бачив і будь-яких контактів не має. В паспортному відділі заявника відправили до Консульства Російської Федерації за довідкою, що він не має громадянства Російської Федерації, але в Консульстві РФ відмовили підтверджувати чи спростовувати громадянство Російської федерації, відповівши, що в перший раз бачать таку вимогу про надання довідки і не мають права відповідати на неї. І в результаті цього, без довідки про відсутність громадянства Російської Федерації заявнику відмовили надавати видати паспорт громадянина України і громадянство не надали.
Заявник зазначив, що з 2007 році перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_6 виданий Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області 22 червня 2006 року, місце проживання АДРЕСА_2 . Офіційно одружитися не має можливості, тому що не має паспорту громадянина України. Від спільного сімейного проживання у заявниката ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Президента України Зеленського В.О., у заяві були викладені всі обставин справи з проханням надати громадянство України та паспорт громадянина України. На звернення від 09 жовтня 2020 року, отримана з Державної Міграційної Служби України відповідь про розгляд звернення за № 23134-20/6, 4/3223-20 від 19 листопада 2020 року у якій зазначено, що умови та порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України Про громадянство України та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України, яким затверджено порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Також, на письмову заяву від 09 жовтня 2020 року заявник отримав відповідь від 18 грудня 2020 року з Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області ДМС України, в якій вказано, що для підтвердження належності до громадянства України, відповідно частини 1 статті 3 Закону України Про громадянство України рекомендовано звернутися до суду.
22 березня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайнного суду Київської області прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25 травня 2021 року.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву у повному обсязі, пояснення надав аналогічні змісту заяви.

В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що з 2006 року вони із ОСОБА_1 працювали у його батька на деревообробному виробництві ФОП ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 офіційно не був працевлаштований, так як у нього не було паспорта. Свідку відомо, що ОСОБА_1 з 2010 року займався отриманням паспорту громадянина України, але йому у різних установах відмовляли, то посилали за довідками які не можливо було отримати. Працював ОСОБА_1 на пилорамі до 2020 року, до смерті батька свідка, після смерті ніхто не захотів далі продовжувати цю роботу.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він народився у Кіровоградській області, у с.Мала Виска. Разом із ОСОБА_1 ходили до однієї школи № 4, але у різні класи, ОСОБА_1 був меншим на один рік. Потім по закінченню 9 класів у 2001 році, ОСОБА_1 навчався у ПТУ № 16, де і свідок закінчував навчання. Свідок зазначив, що знає сім`ю ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_2 та брата ОСОБА_3 , які проживали у гуртожитку цукрового заводу. Його батьки працювали із матір`ю ОСОБА_10 на цукровому заводі. Після закінчення навчання у ПТУ, його брат забрав до м.Києва на роботу.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_1 він знає з 2005 року, так як ОСОБА_1 проживає неподалік від його будинку, який знаходиться по АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 з весни 2005 року винаймав квартиру у його матері, а потім через рік переїхав проживати до своєї дружини ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 , і в них народилось двоє дітей. Свідок ОСОБА_11 стверджував, що ОСОБА_1 з 2005 року нікуди не виїжджав і проживав із дружиною та дітьми в с.Гоголів.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 видане 14 серпня 1986 року відділом ЗАГсу міста Орджонікідзе Північно- Осетинської АРСР, актовий запис № 1732. У свідоцтві про народження матір`ю зазначена ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_2 .
Мати заявника, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, що підтверджується наданою копією паспорту серія НОМЕР_2 виданий 22 грудня 2000 року Маловисківським РУ УМВС в Кіровоградській області. Згідно відмітки у паспорті громадянки ОСОБА_2 місце її проживання зареєстроване 23 грудня 2000 року за адресою Кіровоградська область, м.Мала Виски, гурт. Цукрозаводу.
У адресному листку вибуття на ім`я ОСОБА_2 зазначено, що вона вибуває із АДРЕСА_4 . Разом із ОСОБА_2 вибувають син ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 та син ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 . На даному листкові проставлений штамп із датою зняття із обліку 06 червня 1991 року.
Із копії приписного виданого 24 лютого 2003 року на ім`я ОСОБА_1 , заявник приписаний до призовної дільниці Маловислівськаого району Кіровоградської області, та прийнятий на облік Маловиським РВК Кіровоградської області.
Із наданої до суду копії атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_7 від 30 червня 2004 року та додатку до атестату про повну загальну середню освіту виданих на імя ОСОБА_1 вбачається, що він закінчив у 2004 році професійне технічне училище № 16 м.Мала Виска.
Також 30 червня 2004 року ОСОБА_1 отриманий диплом про закінчення у 2004 році професійно-технічного училища № 16 м.Мала Виска та здобуття професії столяра будівельного, бджоляра, серії КС № 24054265.
Згідно додатку до диплома від 30 червня 2004 року, реєстраційний номер 718, ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація столяр будівельний, 3 розряду, бджоляр.
Із свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 серії НОМЕР_8 від 03 вересня 2008 року вбачається, що батьком дитини зазначений ОСОБА_14 , матір`ю ОСОБА_4 , із свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 серії НОМЕР_9 виданого 16 вересня 2014 року, батьком вказаний ОСОБА_14 , матір`ю ОСОБА_4 .

Із довідки за № 461 від 21 липня 2021 року виданої Великодимерської селищної ради броварського району Київської області вбачається, що ОСОБА_1 проживає, але не зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 2006 року по даний час.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України Про громадянство України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України Про громадянство України громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України Про громадянство України).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про громадянство України особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України Про громадянство України встановлюється набуття громадянства України.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, суд дійшов висновку, що вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України Про громадянство України.

Відповідно до підпункту а пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону Про громадянство України, що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт в пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України Про громадянство України і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України Про громадянство України і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для задоволення заяви в цій частині.

Керуючись ст.ст. 76 - 80, 259, 263, 265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.