Номер провадження: 22-ц/813/6081/21
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання права на спадок, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який вподальшому уточнила та доповнила (а.с.155-157) до ОСОБА_1 , Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 . На день смерті спадкодавцеві належало майно, а саме земельна ділянка (пай), площею 5,2 га, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім..Леніна), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку/пай/ за АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на майно втрачено, приватний нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим вона звернулася з цим позовом до суду. При цьому, позивач зазначає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проводила поховання батька, прийняла на зберігання свідоцтво про його смерть та інші документи, сплачувала податки. Іншим спадкоємцем за законом є син померлого - ОСОБА_1 .

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання права на спадок. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що він є спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який є його батьком. За життя батько проживав разом з ним. Вони спільно вели домашнє господарство та позивач надав йому матеріальну допомогу. Після смерті батька, відкрилася спадщина на його майно у вигляді земельної ділянки (паю), площею 5,2 га, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім..Леніна), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку/пай/ за № 627. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Але, так як у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим він звернувся з цим позовом до суду та просив визнати сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, який виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року № 435/96 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів під № 627 - втраченим та визнати за ним, ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 5,2 га, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 19 , ділянка № НОМЕР_2 , серії ОД №0138627 , виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року № 435/96 та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку (пай) за № 627.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2020 року об`єднано в одне провадження вказані цивільні справи.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на спадок - задоволено частково. Визнано втраченим Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, який виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 26.07.1996 року № 435/96 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 627. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме Ѕ частки земельної частки (паю), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627. В задоволенні вимоги про визнання сертифікату втраченим - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким його, ОСОБА_1 вимоги задовольнити, а у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 та представник третьої особи Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання до Одеського апеляційного суду не з`явилися.

ОСОБА_1 про причини не явки в судове засідання на 14.12.2021 року на 15-00 г. апеляційному суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Від Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшла заява за підписом голови про розгляд справи в апеляційному порядку за відсутності представника даного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції усім зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, визнаючи втраченим Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0138627, який виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 26.07.1996 року № 435/96 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 627, визнаючи за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627, відмовляючи в задоволенні іншої частини позову,

та задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , встановлюючи факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме Ѕ частки земельної частки (паю), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627, визнаючи за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627, відмовляючи у задоволенні вимоги про визнання сертифікату втраченим, суд першої інстанції виходив з того, що:

- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будучи між собою сестрою та братом, фактично прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 ;

- сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ОД № 0138627, виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за № 627 дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено;

- оскільки обидві сторони заявили однакову вимогу про визнання Сертифікату втраченим, достатнім є задоволення вимоги за вимогою ОСОБА_1 , який її заявив першим і тому задоволення цієї ж вимоги ОСОБА_2 не є доцільним.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біленьке помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 видане 10.04.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 28;

- після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт за життя він не складав;

- сторони по справі є рідними дітьми померлого ОСОБА_3 , що повністю підтверджується матеріалами справи;

- згідно з п. 2 Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки /паю/та її розміру в умовних кадастрових гектарах колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна» вирішено видати членам КСГП ім. Леніна сертифікати на право на земельну частку /пай/, згідно доданого списку, до якого входить і ОСОБА_3 ;

- у відповідності до довідки ТОВ «Агрофірма Шаболат» № 25 від 12.02.2018 року, за померлим ОСОБА_3 на території Шабівської сільської ради (землі колишнього КСП імені Леніна) згідно сертифікату серія ОД № 0138627 значиться земельна ділянка площею 5,2 ум.га в масиві № 19 . Державний акт не виготовлявся;

- сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ОД № 0138627, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за № 435/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за № 627, за ствердженням сторін, був втрачений, про що було надано відповідне оголошення в пресі - газеті;

- постановою Одеського апеляційного суду від 30.10.2019 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2018 року, яким встановлений факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано втраченим Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627 , визнаючи за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна) та визнання права на земельну частку (пай). При цьому підставою для скасування рішення суду в апеляційній інстанції стало невірне визначення суб`єктного складу справи і не залучення до участі у справі в якості відповідача іншого спадкоємця - ОСОБА_1 , який і подав зазначену апеляційну скаргу (а. с. 104-106).

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона, як і ОСОБА_1 є спадкоємцями після смерті батька у рівних частках. До смерті батько певний час проживав у брата, а потім у неї, про що свідчить акт обстеження побутових умов проживання від 12.01.2018 року, підписаний трьома сусідами, підписи яких завірені Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснювала поховання батька. Крім того дані відомості також вказані у довідці виданої виконкомом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.01.2018 року. Особистих речей у батька не було, але після смерті батька у неї зберіглися документи, що посвідчують особу батька. Вона не заперечує, що право на спадування за законом після смерті батька належить як їй, так і її брату, незважаючи на те, що брат бажає мати одноособове право на спадщину після смерті батька і намагається перешкодити їй у праві на цю спадщину.

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, який був чинний на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємці першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК УРСР: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановивши, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті батька вступивши в управління спадковим майном, яке залишилося після смерті батька (особисті документи які стосуються особи спадкодавця, якого вона ж і поховала) і при цьому не оспорює факту прийняття спадщини ОСОБА_1 , а також, що фактично втрачено правовстановлюючий документ Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138627, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 26.07.1996 року за №435/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку /пай/ за №627 на ім`я ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав за ОСОБА_2 право на спадкове майно, а саме на Ѕ частину земельної частки (пай), площею 5,2 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях ТОВ «Агрофірма «Шаболат» (землі колишнього КСГП ім. Леніна), оскільки також обґрунтовано визнав право на решту частки цього ж самою паю, який належав спадкодавцю ОСОБА_3 за іншим спадкоємцем - сином померлого ОСОБА_1 , що не оспорюється ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не довела факту прийняття спадщини після смерті батька висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунт овувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 29.12.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова