Справа № 446/1450/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
секретаря судового засідання Груба Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Жовтанецької сільської ради Львівської області (вул. Львівська, 2, с. Жовтанці Львівської області) про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:
Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.
На підставі ч.3 ст .131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що в провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа №446/1450/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Жовтанецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.
В своєму позові ОСОБА_2 просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Проте, як вбачається з матеріалів справи, після формування документів для подачі позову до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 20 жовтня 2020 року виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Львівського району Львівської області, НОМЕР_1 .
Правонаступником позивача являється його син, ОСОБА_1 . У зв`язку з вищевказаним до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області було подано клопотання про заміну позивача його правонаступником. Та про зміну предмету позову.
Також, як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видане 05.10.1988р. на підставі рішення №196 від 18.08.1988р. Кам`янка-Бузького ради народних депутатів, зареєстрованого Червоноградським МБТІ 05.10.1988р. у реєстровій книзі під АДРЕСА_2 , станом на 05.10.1988р. відносилось до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки №1158 виданої 20.07.2020 року Жовтанецькою сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області ОСОБА_4 був єдиним та останнім членом даного колгоспного двору.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_4 заповіт не складав.
Відповідно до Довідки №1158 виданої 20.07.2020 року Жовтанецькою сільською радою ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті проживала і була прописана його дружина ОСОБА_5 . А отже, спадщину вона фактично прийняла, проте не переоформила на своє ім`я.
ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.12.1997р.
За життя ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_5 заповіт не складала.
Відповідно до довідки №1159 виданої 20.07.2020 року Жовтанецькою сільською радою ОСОБА_5 , до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею до дня смерті проживав і був прописаний її син ОСОБА_6 . А отже, спадщину він фактично прийняв, проте не переоформив на своє ім`я.
За таких обставин, ОСОБА_6 являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , то його правонаступнико є ОСОБА_1 .
Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права.
Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.
Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.
У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Відповідач: Жовтанецька сільська рада Львівської області (вул. Львівська, 2, с. Жовтанці Львівської області).
Суддя : Самсін М.Л.