Справа № 452/570/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"22" листопада 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Макаревич Л.Р.,

із участю: представника позивача Миська Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 26.11.2014 року їй було відкрито кредитний рахунок відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н та встановлено кредитний ліміт у розмірі 170000грн.; АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; ОСОБА_1 не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відтак станом на 31.10.2020 року перед банківською установою відповідач має заборгованість 216953,62грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на викладені обставини у зверненні до суду, просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник адвокат Бартків І.Б. у попередніх судових засіданнях заперечували позов, позивач подала до суду відзив, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, оскільки матеріали справи містять неналежно оформлені документи в якості доказів; крім того сам кредитний договір є нікчемним, оскільки недотримана його письмова форма, а саме заява, підписана обидвома сторонами є лише пропозицією на укладення договору; також просить застосувати позовну давність, оскільки такий трирічний строк банком пропущено, а тому загалом сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що кредитний договір є чинним і на підтвердження цього, а саме користування відповідачем коштами, банком надано виписку по рахунку; стосовно оцінки належності доказів, то це є прерогативою та компетенцією суду; позовну давність не пропущено, оскільки банк звернувся із позовом 11.02.2021 року, а позовна давність спливає у квітні місяці 2021 року; просив задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід повністю задовольнити з наступних підстав:

Судом установлено, що 26.11.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 170000грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 31.10.2020 року заборгувала позивачу 216953,62грн., з яких 175448,11грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41505,51грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту, - що відповідачем з незрозумілих причин не визнається, однак вона це фактично сприймала і надалі користувалась збільшеним кредитом, - судом звернуто увагу на наступне:

Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Водночас у судовому засіданні представник позивача Миська Р.М. акцентував увагу суду, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту, - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), тому саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в Приватбанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

Згідно ч. 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку Відповідач підписом у Заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови. Також наряду із вищезазначеним свідченням визнання угоди Відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2. ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності та не можуть бути використані у процесі змагальності сторін.

Із приводу посилання відповідача на відмову у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності то таке не підлягає задоволенню з огляду на таке:

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю

у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю

сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

При цьому судом звертається увага, що даний кредитний продукт має певні

особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що

надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який

використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше

виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною

лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним

строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання

зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на

кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою

кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що

визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення

кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів

починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному

обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням

строку дії договору.»

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій

стороні Картки (місяць та рік); картка діє до останнього календарного дня вказаного

місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 04.2021 року, - про що свідчить довідка про видачу кредитних карт і міститься в матеріалах цивільної справи. У свою чергу Позивач звернувся до суду з даним позовом 11.02.2021 року, - до спливу строку позовної давності.

Ураховуючи наведене, є підстави стягнути з відповідача суму заборгованості, так як ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору та не виконує свої обов`язки за ним, а позичкодавець вимагає повернення позики, що залишилася.

Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором не виконала, її заперечення на позов з мотивів його необґрунтованості та нікчемності самого договору жодним чином не спростовує накопичення заборгованості перед банком, у зв`язку з чим, враховуючи надані докази позивачем, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються та, враховуючи підтверджену розрахунком суму боргу 216953,62грн. станом на 31.10.2020р., суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі; а в зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в сумі 3254,3грн.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , - у користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, Київ, вул. Грушевського, 1Д; листування: 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50; , рах. НОМЕР_2 , МФО 305299, ), - суму коштів 216953,62грн.(двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 62коп.) заборгованості за кредитним договором від 26.11.2014 року та 3254(три тисячі двісті п`ятдесят чотири)гривні 30коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 29 листопада 2021 року повного судового рішення.

Суддя