Справа № 460/5829/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/3326/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

при секретарі Ждан К.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , представника відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 -

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державного акта на землю та визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просить визнати недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 828 від 29 грудня 2008 року "Про надання дозволу на збір матеріалів по вибору земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 ", визнати недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1019 від 30 липня 2009 року "Про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_4 ", скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0723, серії ЯИ № 804134, виданий 24 листопада 2009 року Управлінням земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області, визнати недійсним та скасувати договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0723, серії ВРЛ № 327759, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 01 липня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 1130 та стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельні ділянки, які перебували в його власності та користуванні. Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2008 року за ним визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та на нерухоме майно у вигляді незавершеного будівництва готовністю 17% за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 . Відповідно до проекту забудови земельної ділянки, який погоджений головним архітектором району 19.08.1997 року, присадибна ділянка ОСОБА_7 складалася з двох частин, а саме із земельної ділянки площею 0,075 га безпосередньо на якій розміщувався житловий будинок з господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0,0747 га, яка знаходилася через сільську квартальну дорогу. Дані земельні ділянки були виділені його батькові відповідно до рішення виконкому Рясне-Руської сільської ради № 45 від 19.07.1993 року. У відповідності до довідки № 1265 від 3 червня 2006 року, виданої ОСОБА_7 , виконкомом Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, у його користуванні знаходилась земельна ділянка загальною площею 1,05 га з них в межах населеного пункту - 0,38 га за межами населеного пункту - 0,67 га. До складу земельної ділянки 0,38 га в межах населеного пункту входила і земельна ділянка 0,0747 га для сільськогосподарського використання, яку батько постійно обробляв до своєї смерті. Згідно даних погосподарської книги за господарством ОСОБА_7 станом на 1993 рік -1995 роки в користуванні перебувала земельна ділянка загальною площею 1,21 га. Зазначає, що до нього як спадкоємця майна після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перейшло право на користування земельною ділянкою площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця, він не зміг оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку в нотаріальному порядку, тому з метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства звернувся до відповідача Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області із заявою про передачу цієї ділянки йому у власність за рахунок земель, які були в користуванні його батька ОСОБА_7 . Однак, рішенням Рясне-Руської сільської ради № 1034 від 30 липня 2009 року «Про розгляд письмового звернення ОСОБА_1 » йому відмовлено у наданні у власність ділянки площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з її передачею у власність відповідачу ОСОБА_4 . Окрім цього, як йому стало відомо, рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району № 828 від 29 грудня 2008 року ОСОБА_4 надано дозвіл на збір матеріалів по вибору земельної ділянки площею 0,0853 га у власність для ведення особистого селянського господарства в селі Рясне-Руське за рахунок земель запасу сільської ради. Однак, на час винесення оспорюваного рішення спірна земельна ділянка не перебувала в статусі земель запасу сільської ради, а перебувала в користуванні його батька ОСОБА_7 . Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району № 1019 від 30.07.2009 року затверджено проект землеустрою ОСОБА_4 , та на підставі вказаного рішення видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Вважає, що прийняттям рішення Рясне-Руської сільської ради порушується його право на одержання вказаної земельної ділянки у власність, як спадкоємця за законом після смерті батька. Також йому стало відомо, що під час розгляду Яворівським районним судом Львівської області адміністративної справи за його позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 01.07.2011 року подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_5 . Вважає, що договір дарування укладений відповідачем ОСОБА_4 з метою унеможливлення виконання рішення суду та є фіктивним. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити повністю.

06.07.2017 року представник позивача подав уточнену позовну заяву. Зазначив, що позивач прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом. Згідно даних погосподарської книги за господарством ОСОБА_7 станом на 1993-1995 роки в користуванні перебувала земельна ділянка загальною площею 1,21 га. Згідно даних земельно-кадастрової книги за 1997 рік за ОСОБА_7 рахувалося всього земель 1,23 га, з яких 0, 95 га - за межами населеного пункту, 0,007 га - ріллі, 0,05 га - сади та інше, 0,10 га - інші сільськогосподарські угіддя, 0,06 га - під забудовами, чагарниками та інше. Оскільки його батько користувався земельною ділянкою площею 0,38 га в межах населеного пункту, до складу якої входила і спірна земельна ділянка площею 0,0747 га, то за життя він мав право на її приватизацію відповідно до ст. 116 ЗК України. Позивач не зміг оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказану земельну ділянку. Тому, з метою оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства, він звернувся до сільської ради. Однак, рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1034 від 30.07.2009 року йому було відмовлено у надання у власність ділянки площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з її передачею у власність відповідачу ОСОБА_4 , чим порушено його право як спадкоємця. Також ОСОБА_4 була не вправі укладати спірний договір дарування з ОСОБА_5 , який укладений не з метою подарувати земельну ділянку ОСОБА_5 , а є оформленим з метою унеможливлення виконання рішення суду та є фіктивним. Просить визнати недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 828 від 29 грудня 2008 року "Про надання дозволу на збір матеріалів по вибору земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 ", визнати недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1019 від 30 липня 2009 року "Про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_4 ", скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :04:001:0723, серії ЯИ № 804134, виданий 24 листопада 2009 року Управлінням земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області, визнати недійсним та скасувати договір дарування земельної ділянки, кадастровий № :04:001:0723, серії ВРЛ № 327759, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 01 липня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 1130 та стягнути з відповідачів судові витрати представника позивача.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державного акта на землю та визнання недійсним договору дарування відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним. Не погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що ним не долучено правовстановлюючих документів на підтвердження права користування спірною земельною ділянкою площею 0,0747 га в с.Рясне-Руське батька позивача, так як це підтверджується Проектом забудови земельної ділянки, погодженим головним архітектором району, рішенням виконкому Рясне-Руської сільської ради №22 від 21.02.1994року та даними погосподарської книги за господарством ОСОБА_7 .

Зазначає, що до позивача, як спадкоємця майна після смерті батька ОСОБА_8 перейшло право на користування вказаною земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

23 листопада 2021 року від представника відповідачів по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Звертає увагу, що твердження сторони позивача не відповідає дійсності, оскільки відносно спірної земельної ділянки площею 0,0747 га жодного рішення Рясне-Руською сільською радою не приймалося і у власність батька позивача така земельна ділянка не передавалась. Так, відповідно до рішення №22 від 21.02.1994 року передача безкоштовно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства стосувалась громадян, розмір ділянок яких був більшим ніж 0,25 га, з врахуванням приписів ст.67 Земельного кодексу України (1990р.). Так як розмір земельної ділянки ОСОБА_7 становив 0,18 га, що відповідає розміру земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій знаходився успадкований житловий будинок з господарськими спорудами, то відповідно жодного рішення сільською радою про передачу ОСОБА_7 у власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства не приймалось.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування Державного акту на землю, визнання недійсним договору дарування відсутні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо порушення його прав.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10.01.1976 р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.06.2007 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину з законом від 18.12.2007 року ОСОБА_1 успадковано після смерті батька земельну частку (пай), розміром 0,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває в колективній власності ПА «Обрій», розташованого в с. Карачинів Яворівського району Львівської області, грошові вклади.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області № 45 від 19.07.1993 року "Про надання земельної ділянки у приватну власність під будівництво індивідуального житлового будинку в с. Рясне-Руське" ОСОБА_7 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га в с. Рясне-Руське в кварталі індивідуальної житлової забудови.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області № 22 від 21.02.1994 року "Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства в селах сільської ради" ОСОБА_7 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,18 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства в с. Рясне-Руське.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 180 від 17.07.1997 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд і для ведення підсобного господарства площею 0,15 га в с. Рясне-Руське.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області № 04 від 16.01.1997 року "Про затвердження списків громадян, які мають у користуванні більше 1 га землі" у користуванні ОСОБА_7 мав у користуванні 1,12 га землі.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 45 від 20.05.1999 року "По виділення земельних ділянок в тимчасове користування під городи громадянам сільської ради" ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 0,05 га під город в тимчасове користування терміном на п`ять років в урочищі "Чорна нива".

Відповідно до спадкової справи № 392/2007 ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Факт прийняття спадщини стверджується поданням заяви.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 16.10.2008 року в цивільній справі № 2-1913/2008 року за позовом ОСОБА_1 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, третіх осіб ЛОКП «БТІ та ЕО», Новояворівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено позовні вимоги та визнано за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та на нерухоме майно у вигляді незавершеного будівництва готовністю 17% за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21352373 від 22.12.2008 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 1265 від 13.06.2006 року, виданої виконкомом Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_1 і користується земельними ділянками площею 1,05 га, з них в межах населеного пункту 0,38 га та за межами населеного пункту - 0,67 га.

Відповідно до рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області № 828 від 29.12.2008 року надано дозвіл на збір матеріалів по вибору земельної ділянки площею 0,0853 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області ОСОБА_4 за рахунок земель запасу сільської ради та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0853 га ОСОБА_4 на підставі заяви від 12.12.2008 року.

Відповідно до рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області № 1034 від 30.07.2009 року ОСОБА_1 відмовлено щодо передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0747 га, яка знаходиться в с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, в зв`язку з передачею даної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області № 1015 від 30.07.2009 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1585 га, що знаходиться в с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області.

Відповідно до рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області № 1019 від 30.07.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 площею 0,0747 га, яка знаходиться в с. Рясне-Руське та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,0747 га, яка знаходиться в с. Рясне-Руське.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Вахулою О.В. 01.07.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір дарування згідно якого дарувальник ОСОБА_4 безоплатно передала у власність, а обдарована ОСОБА_5 приймає у дарунок земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0747 га, що розташована в с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області.

Відповідно до листа Управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області № 1059 від 21.05.2010 року ОСОБА_7 користувався земельною ділянкою площею 0,0747 га для ведення особистого селянського господарства, однак відповідних документів, які б підтверджували право користування земельною ділянкою у нього не було. На підставі рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 . На час перевірки вказана земельна ділянка не обробляється ОСОБА_4 .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13.09.2016 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки у зв`язку тим, що між сторонами виник спір про право на земельну ділянку і справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 13.09.2016 року залишено без змін.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 09.03.2017 року № 200 станом на 10.06.2007 року згідно з земельно-кадастровою книгою, у користуванні ОСОБА_7 знаходилася земельна ділянка площею 1,18 га на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. До Рясне-Руської сільської ради не надходило звернень від ОСОБА_7 щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,0747 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит Архівного відділу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 02.05.2019 року № 28 в документальних матеріалах архівного фонду колгоспу "Нове життя", а саме: в протоколах загальних зборів (зборів уповноважених) відсутні рішення про надання ОСОБА_9 у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельної ділянки в с. Рясне-Руське.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 02.05.2019 року № 391 Рясне-Руською сільською радою не приймалося рішення про надання ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0747 га в с. Рясне-Руське в період з 22.02.1994 року по 10.06.2007 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець набув право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та на нерухоме майно у вигляді незавершеного будівництва готовністю 17% за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст.116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції від 14.10.2008 року) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно із п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України (в редакції від 14.10.2008 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що будь яких доказів, які б свідчили про права позивача ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку, а самеправовстановлюючих документів на підтвердження права користування оспорюваною земельною ділянкою площею 0,0747 га в с. Рясне-Руське його батьком ОСОБА_7 , позивачем не надано.

Окрім того, державного акту про право власності чи право користування на спірну земельну ділянку на ім`я ОСОБА_7 не видавалось.

Скаржник, ОСОБА_1 наголошує, що земельна ділянка площею 0,0747 га, яка знаходилась через сільську квартальну дорогу, була виділена його батькові ОСОБА_7 відповідно до рішення виконкому Рясне-Руської сільської ради №22 від 21.02.1994 року, яке є чинним та ніким не скасоване, будь-яких рішень про вилучення земельної ділянки з користування ОСОБА_7 сільською радою не приймалось.

Попри це колегія суддів звертає увагу, що у рішенні виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради №22 від 21.02.1994 року не зазначено, що спірна земельна ділянка площею 0,0747 га, ввійшла до складу ділянок які були надані ОСОБА_7 у приватну власність площею 0,08 га (для будівництва будинку) та площею 0,18 га (для обслуговування будинку та ведення підсобного господарства)

В апеляційні скарзі скаржник посилається на положення Декрету Кабінету Міністрів України №15-92 від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», відповідно до п.3 якого, право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Проте, колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника, що якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку , оскільки позивачем, не долучено доказів, що відповідним органом здійснювався запис стосовно спірної земельної ділянки у земельно-кадастрових документах, внаслідок чого позивач міг отримати державний акт на право приватної власності на землю.

Земельна ділянка, яка знаходилася у власності ОСОБА_4 , яка в подальшому відчужена за договором дарування ОСОБА_5 належала до земель комунальної власності, розпорядником якої є сільська рада.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 не наведено жодного аргументу чим порушені його права внаслідок прийняття рішень Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 828 від 29 грудня 2008 року "Про надання дозволу на збір матеріалів по вибору земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 " та рішення № 1019 від 30 липня 2009 року "Про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_4 " та виданим Державним актом на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0723, серії ЯИ № 804134, виданий 24 листопада 2009 року Управлінням земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Рясне-Руська сільська рада Яворівського району Львівської області жодним чином не вийшла за межі своєї компетенції, надані їй ЗК та Законом України «Про місцеве самоврядування», а відтак відсутні підстави для визнання, недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 828 від 29 грудня 2008 року "Про надання дозволу на збір матеріалів по вибору земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 ", визнати недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1019 від 30 липня 2009 року "Про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_4 "

Оскільки підстав для визнання недійсним та скасування рішення сільської ради не встановлено, то немає і підстав для скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0723, серії ЯИ № 804134

Згідно ст.317 ЦК власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що будучи власником земельної ділянки, ОСОБА_4 розпорядилася нею на свій розсуд, відчуживши таку ОСОБА_5 , а відтак вважати такий договір недійсним у суду відсутні підстави, оскільки набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_4 відбулося правомірно, а відповідач ОСОБА_5 є вторинним набувачем спірної земельної ділянки.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що факт користування ОСОБА_7 до дня смерті спірною земельною ділянкою більше 15-ти років, підтверджує отримання позивачем у спадок цього майна, оскільки ОСОБА_7 за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку, а позивач з часу смерті батька не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета