Провадження № 2/641/1929/2021 Справа № 641/3809/21
20 вересня 2021 року м.Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Фанда О.А.,
за участю секретаря судових засідань - Зюкіної К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-
24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 .
На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо. Останній не надає їй згоди на виїзд з донькою до батьків позивача, які проживають у м.Донецьку на тимчасово окупованій території.
Посилаючись на вказані обставини позивач просила надати дозвіл на багаторазові виїзди дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до міста Донецька, яке є тимчасово окупованою територією України, а також на територію Російської Федерації, строком на один рік з дати прийняття рішення суду, у супроводі матері - ОСОБА_1 , та без нотаріально посвідченої згоди та без супроводу батька - ОСОБА_2 .
В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Відповідач до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до судового засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Враховуючи положення ч.1 ст.280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 .
На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо. Останній не надає їй згоди на виїзд з донькою до батьків позивача, які проживають у м.Донецьку на тимчасово окупованій території.
На даний час Позивач з метою можливості спілкування з родичами, має намір відвідувати разом із донькою свою матір та батька, які мешкають на території м.Донецька, а також тітку яка мешкає на території Російської Федерації.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», які набрали чинності з 01 жовтня 2016 року, вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.
З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є Цивільний кодекс України, відповідно до статті 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).
Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.
Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суверенітет України, яка є незалежною державою, поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367 «Про затвердження порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї» передбачено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб п.п.3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.
Отже, для поїздки позивача з дитиною тимчасово окупованої території необхідні документи, які передбачені для перетину кордону. Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.
Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували необхідність виїзду дитини саме до тимчасово окупованої території м.Донецька, та відсутні підтверджуючі документи, що позивач має родичів на території Російської Федерації та в них є власне житло на території Російської Федерації в якому є належні умови для проживання дитини.
Територія м.Донецька є тимчасово окупованою територією України внаслідок збройної агресії і виїзд дитини на окуповану територію не може гарантувати безпеку дитині, яка не перебуває під захистом держави, та призведе до порушення статті 3 Конвенції про права дитини.
Крім того, надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків без зазначення строку законодавством України не передбачено. Позовні вимоги не містять конкретної дати виїзду дитини з України у супроводі матері та відповідно конкретної дати повернення до України.
Територія м.Донецька є тимчасово окупованою територією України і виїзд дитини на окуповану територію не може гарантувати безпеку дитині, яка не перебуває під захистом держави, та призведе до порушення статті 3 Конвенції про права дитини.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_3 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м.Харків, вул.Плеханівська, 42.
Повний текст рішення складено 27 вересня 2021 року.
Суддя: О. А. Фанда