ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2-з/756/347/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Лавренчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, позивач: ОСОБА_1 , відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», -

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» всієї наявної інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01.01.2014 за кожним видом наявного грошового зобов`язання за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006; витребування у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» належним чином завірену копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2006 між заявником та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» укладено кредитний договір №693-Ф, предметом якого є відкриття кредитної лінії на загальну суму 210000 доларів США.

Того ж дня між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №693-Ф/ІП-1, за умовами якого іпотекодавець у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 передала банку в іпотеку квартиру.

В подальшому 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» (як правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу є правонаступником ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 та відповідно за іпотечним.

Як зазначає заявник, 23.04.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким встановлено, що кредитодавці (та кредитори, до яких перейшли права кредитодавців) зобов`язані надавати позичальнику на його вимогу всю інформацію про історію здійснення платежів та суму наявної простроченої заборгованості не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги, а також належним чином завірену копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

Крім того, вказаний Закон передбачає, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним критеріям, підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника.

Оскільки на думку заявника кредитний договір відповідає законодавчо встановленим критеріям, він звернувся до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» з вимогою про надання всієї наявної інформації про історію здійснення платежів.

02.07.2021 заявник отримав лист, в якому ТОВ «ФК «Вектор Плюс» повідомило про надіслання раніше заявнику відповіді з пакетом документів, а також про те, що станом на 01.01.2014 за заявником рахується прострочена заборгованість, у зв`язку з чим кредитор не може провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором.

Проте заявник вважає таку відмову у проведенні реструктуризації незаконною, вказує, що жодної відповіді, про яку нібито йдеться у листі відповідача, він не отримував, у зв`язку з чим позбавлений можливості реалізувати гарантоване йому право на інформацію.

Заявник також вказує, що оскільки він має намір подавати позов до суду щодо оскарження відмови ТОВ ФК «Вектор Плюс» у проведенні реструктуризації кредитного договору, то вважає за потрібне звернутись до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування до подання позовної заяви.

У судовому засіданні заявник та його представник заявлене клопотання підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 4 ст. 84 ЦПК України визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно положень ч. ч.1, 2, 3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, та обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Інститут забезпечення доказів передбачає вжиття судом невідкладних заходів фіксації до закріплення у визначеному процесуальним законом порядку фактичних даних, з метою використання їх як доказів при розгляді цивільної справи. Підставою таких заходів ЦПК України визначає неможливість надання такого доказу стороною або вірогідність його втрати.

Тобто, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення або потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Заявником до заяви додано копію листа ТОВ «ФК «Вектор Плюс» №512741/01 від 02.07.2021, згідно якого заявнику відмовлено у проведенні реструктуризації за кредитним договором.

Разом з тим, до заяви не надано жодних доказів в обґрунтування наявності будь-яких обставин, які дають підстави стверджувати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом їх витребування не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (м. Київ, просп. Степана Бандери, 28-а, ) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення суддею.

Повний текст ухвали складено 16.09.2021.

Суддя: О.В. Диба