БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1574/2021
Провадження № 2-о/497/83/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сітченка М.М.,

представника заявника ОСОБА_1 - Янковської О.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, якою просить встановити факт наявності та підтвердження страхового (трудового) стажу її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПО НОМЕР_1 на території України за період працевлаштування на заводі «Еталон» в м. Ізмаїл Одеської області з 07.05.1981 року по 10.12.1999 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з 11.11.1999 року вона перебуває у шлюбі з громадянином Болгарії ОСОБА_3 та мешкає в Болгарії. З 17.09.2021 року за законодавством Болгарії вона має право на отримання пенсії за віком в Республіці Болгарія, тому їй необхідно надати документи про період її роботи в Україні, та наявність страхового стажу.

Згідно наявної інформації в її, заявниці трудовій книжці, вона працювала в Україні в м.Ізмаїл Одеської області на державному підприємстві, заводі «Еталон» з 08.05.1981 року (наказ № 219 від 07.05.1981 року) по 07.12.1999 року (наказ № 53 від 10.12.1999 року).

Разом з цим Комісією Ізмаїльського РУ ГУ МЧС України в Одеській області складено Акт про пожежу від 06.06.2006 року, а саме, що 05.06.2006 року в приміщенні на третьому поверсі адміністративної будівлі, де зберігались документи особового складу заводу «Еталон», сталася пожежа, в результаті якої знищено усі документи щодо особового складу працівників заводу.

З цих підстав, заявник змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою від 01.09.2021 року відкрито провадження по справі та судове засідання призначено на 27.09.2021 року (а.с.21), про що повідомлено сторін по справі (а.с.22).

10 вересня 2021 року судом отримано клопотання заявниці про виклик і допит свідка ОСОБА_4 (а.с.26).

На виконання ухвали суду від 01.09.2021 року Ізмаїльським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області (а.с.23) 14.09.2021 року суду надіслано копію актового запису про шлюб №329 від 05.06.1982 року, складеного відділом ДРАЦС по місту Ізмаїл Ізмаїльського МУЮ Одеської області відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.29-31).

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслала пояснення від 07.09.2021 р. (а.с.33-37), згідно яких просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 посилаючись на те, що заявником не підтверджено належним чином у відповідності до п.п. 17, 18 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637, а саме показами двох свідків, так як в заяві заявниця просила допитати лише одного свідка.

В судовому засіданні 27.09.2021 року:

- заявник не прибула, причини неявки не явки не повідомила;

- представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Янковська О.П. підтримала доводи заявника, просила їх задовольнити. Пояснила, що заявник ОСОБА_1 , від народження ОСОБА_1 , та яка мала шлюбне прізвище ОСОБА_1 , працювала на заводі «Еталон» у період з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року, що підтверджується записами наявними в її трудовій книжці. Однак, у зв`язку з пожежею на заводі «Еталон» в 2006 році, первинні документи не збереглися, та неможливо отримати довідки про підтвердження стажу роботи заявниці, про виплачену їй заробітну плату, тощо.

Звернула увагу, що згідно трудової книжки заявниці наказ № 219-к про прийняття на роботу датується 07.05.1981 року, тоді як в графі «Дата прийняття на роботу» значиться «08.05.1981 року», а відтак слід рахувати, що заявниця почала свою роботу на заводі «Еталон» саме з 08.05.1981 року.

Також при звільненні наказ було видано 10.12.1999 року № 53-к, тоді як в графі «Дата» звільнення значиться 07.12.1999 рік, тобто звільнена заявниця була саме 07.12.1999 року.

З цих підстав, представник просила встановити факт роботи заявниці ОСОБА_1 на заводі «Еталон» в період з 08.05.1981 року по 07.12.1999 рік, та наявність страхового (трудового) стажу в цей період.

- представник заінтересованої особи до суду не прибув, в наданих поясненнях зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.34). В поясненнях наполягав на відмові в задоволенні заяви, оскільки п. 17 Порядку №637 передбачено підтвердження трудового стажу показаннями свідків. За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п. 18 Порядку №637).

На думку представника заінтересованої особи, судом має бути відмовлено в підтверджені трудового стажу за період з 07.05.1981 року по 10.12.1999 року, з огляду на те, що показання свідків підтверджуються лише одним свідком, що суперечить положенню п. 17 та п. 18 Порядку №637. Крім того, свідок ОСОБА_8 працювала па заводі Еталон лише по 01.09.1994 року і не може свідчити та підтверджувати період роботи заявника з 02.09.1994 року до 10.12.1999 року.

Разом з цим, представник заінтересованої особи вказав, що вирішення питання щодо задоволення заяви ОСОБА_1 у разі підтвердження спірного періоду роботи на заводі Еталон показаннями не менше двох свідків, які б працювали разом на підприємстві у весь період роботи заявника, залишають на розгляд суду (а.с.33-37).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, її представника, свідків, свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків.

Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі.

Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Главою 6 ЦПК України врегульовано порядок розгляду судом справ про встановлення юридичних фактів.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявниками своїх суб`єктивних прав.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження.

Зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним. За змістом частини другої ст. 315 ЦПК України суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

З наявних у справі доказів судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 (а.с.5-6), від народження ОСОБА_1 народилась у с. Калчева Болградського району Одеської області 17.01.1960 року згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.08.2004 р. (а.с.8).

05.06.1982 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про шлюб №329 від 05.06.1982 року, складеного Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_1 » (а.с.30), який розірвано 16.04.1990 року, актовий запис №133, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим тим же Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (стара назва Відділ ЗАГС Ізмаїльського міськвиконкому) (а.с.9).

28 серпня 1992 року заявниця зареєструвала зміну прізвища, ім`я, по батькові з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 28.08.1992 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.10).

11.11.1999 року ОСОБА_1 вступила в шлюб з громадянином Болгарії ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтва про шлюб від 11.11.1999 року. Шлюб укладено у Республіці Болгарія, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » (а.с.11-12).

Наразі Заявник проживає на території Республіки Болгарія та згідно ст.ст. 2, 10 Договору між Україно та Республікою Болгарія «Про соціальне забезпечення», який ратифіковано Законом України №239-IV від 22.11.2002 року, має право на отримання пенсії за віком у Республіці Болгарія та при цьому враховується страховий (трудовий) стаж роботи на території України.

Відповідно до записів у Трудовій книжці заведеної 20.09.1977 року на ім`я ОСОБА_1 , 1960 року народження (а.с.13-14) вбачається, що заявниця 08.05.1981 року прийнята на роботу на Завод «Еталон» м. Ізмаїл на посаду «Технік метролог відділу №52», згідно наказу №219-к від 07.05.1981 року, а 07.12.1999 року звільна за власним бажанням (ст. 38 КЗпП) згідно наказу №53к від 10.12.1999 року.

А відтак період роботи заявниці на заводі «Еталон» згідно записів в трудовій книжці з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відсутність трудової книжки або допущені порушення під час її ведення (відсутність потрібних записів, їх невідповідність існуючим вимогам тощо) в подальшому ускладнює оформлення пенсій. У таких випадках при встановленні трудового стажу потрібно керуватися «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637(надалі - Порядок).

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 17 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Архівний відділ Ізмаїльської міської ради не зміг надати заявниці документи на підтвердження факту її роботи на заводі «Еталон» та листом №В-300 від 20.06.2018 року повідомив, що документи по особовому складу завод «Еталон» до архіву не надав, згідно акту про пожежу від 06.06.2006 року, складеного комісією Ізмаїльського РУГУ МНС України в Одеській області, 05.06.2006 внаслідок пожежі, яка сталась у приміщенні адміністративного корпусу заводу «Еталон» за адресою м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8, документи щодо особового складу заводу, які там зберігались, повністю згоріли. Відтак, неможливо підтвердити факт працевлаштування заявниці з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року.

У пункті 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 (а.с.42, 43-45) пояснила суду, що вона працювала на заводі «Еталон» у період з 11.09.1978 року по 01.09.1994 року інженером технологом, була також начальником технологічного бюро, що підтверджується її трудовою книжкою. За родом своєї діяльності вона тісно була пов`язано з відділом метрології, де працювала ОСОБА_1 , з якою вони часто бачилися на роботі, а тому їй достовірно відомо, що заявниця, нині ОСОБА_1 , а раніше ОСОБА_1 дійсно працювала на заводі «Еталон» в метрологічному відділі. Навіть після звільнення в 1994 року, вона свідок не раз була на заводі, спілкувалася з працівниками, а також і з заявницею, яка продовжувала працювати до грудня 1999 року. В грудні 1999 року на заводі відбувалися кардинальні зміни, та працівники масово звільнялися, тоді саме звільнилася і ОСОБА_1 .

При виході на пенсію, вона свідок надавала відповідні документи, трудову книжку, та їй було зараховано в страховий (трудовий) стаж роботи її період роботи на заводі» Еталон» з 11.09.1978 року по 01.09.1994 року.

Судом було досліджено оригінал трудової книжки, заведеної 11.09.1978 року на ім`я ОСОБА_8 , 1952 року народження, в якій наявна інформація, а саме за порядковим номером 15 є запис про прийняття на роботу з 11.09.1978 року на посаду інженера-технолога ІІІ категорії у відділ -31 Заводу «Еталон» на підставі наказу №383-К від 07.09.1978 року (а.с.45).

За порядковим номером 27 значиться запис про звільнення 01.09.1994 року за власним бажанням ст.38 КЗпП на підставі наказу № 210-к від 20.09.1994 року (а.с.45 зворотна сторінка).

Ізмаїльським об`єднаним управлінням ПФУ в Одеській області надано довідку від 19.06.2021 року про перерахунок пенсії ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на підставі рішення 23, призначена пенсія на віком, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж (повний) 40 років 3 місяці 27 днів, до якого увійшла робота свідка на заводі «Еталон» у період з 11.09.1978 року по 01.09.1994 року (а.с.38-39).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (а.с.46, 27-28) пояснив, що він дійсно працював на заводі «Еталон» з самого початку його створення, тобто з 06.01.1978 року, був прийнятий на посаду інженера терміста, також працював інженером технологом, та був звільнений 01.07.2000 року в зв`язку з реорганізацією заводу по переводу.

Разом з ним на заводі працювала у відділі метрології заявниця ОСОБА_1 . Працюючи в інструментальному цеху, йому по роботі необхідно було часто звертатися у метрологічний відділ, саме до ОСОБА_1 , а тому йому достовірно відомо про її роботу на заводі «Еталон». ОСОБА_1 прийшла на роботу коли він вже працював, а звільнилася у грудні 1999 року коли масово звільнялися майже всі працівники заводу.

З дослідженого оригіналу трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 , 1946 року народження, заведеної 25.10.1964 року вбачається, що за порядковим номером 10 значиться запис про прийняття його на роботу 06.01.1978 року на посаду інженера терміста заводу «Еталон» на підставі наказу №4-к від 05.01.1978 року. За порядковим номером 16 значиться запис про звільнення свідка з займаної посади заводу «Еталон» по переводу в ІТЦ «Новатор» Української державної корпорації «Укрзакордоннафтогазбуд», в зв`язку з реструктуризацією заводу «Еталон», ст.36 КЗпП України (а.с.28 зворотна сторінка).

З наданої Ізмаїльським об`єднаним управлінням ПФУ в Одеській області довідки від 23.02.2021 року про перерахунок пенсії ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на підставі рішення 85, призначена пенсія на віком, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж (повний) 43 роки 7 місяців 21 день, до якого увійшла робота свідка на заводі «Еталон» у період з 06.01.1978 року по 01.07.2000 року (а.с.41).

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки знають заявницю ОСОБА_1, нині ОСОБА_1 по спільній з нею роботі на одному підприємстві, тобто заводі «Еталон», і мають документи про свою роботу (трудові книжки, довідкиІзмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області) за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявниці, що відповідає вимогам п. 18 Порядку №637.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Отже, враховуючи викладене, під час розгляду справи знайшов підтвердження факт того, що у період з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нині іменується прізвищем ОСОБА_1 , дійсно працювала на заводі «Еталон» м.Ізмаїл, Одеської області.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Встановлення факту належності заявнику страхового стажу необхідно йому для включення періодів роботи до страхового стажу та проведення призначення пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій передбачені Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 вказаного Закону).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, який вступив в дію з 01.01.2004 року, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Зарахування страхового стажу здійснюється з врахуванням законодавчих норм визначених Законом №1058, на підставі відомостей персоніфікованого обліку, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058. До 1 січня 2004 року стаж вимірювався часом роботи (і це був трудовий стаж), після цієї дати сумою фактично сплачених страхових внесків.

Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

З огляду на викладене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оскільки від встановлення факту, який заявниця просить встановити у заяві, залежить включення цих періодів роботи до страхового стажу й проведення нарахування пенсії, тобто від встановлення вказаного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, тому, суд приходить до висновку, що з огляду на записи у трудовій книжці заявниці та приймаючи до уваги інформацію, повідомлену свідками, що підтверджується наданими ними документами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нині має прізвище ОСОБА_1 , працювала на заводі «Еталон» в м.Ізмаїл Одеської області з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року, і вказаний період роботи включається до її загального страхового (трудового) стажу роботи.

Вищенаведене повністю спростовує заперечення, викладені у поясненнях заінтересованої особи - Пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення вимог п.п. 17, 18 Порядку, оскільки судом було допитано саме двох свідків, які безпосередньо працювали на заводі «Еталон», в тому числі у період з 1981 року по 1999 рік включно, що підтверджується наданими свідками трудовими книжками, та довідками Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області про перерахунок пенсії кожного зі свідків, з яких вбачається про зарахування їх роботи на заводі «Еталон» до загального страхового (трудового) стажу роботи.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 , була працевлаштована на заводі «Еталон» в м. Ізмаїл Одеської області з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року й мала за цей період страховий (трудовий) стаж, а неможливість документального підтвердження в зв`язку із знищенням документів внаслідок пожежі, не може позбавити права заявниці на отримання пенсії за вищевказаний період страхового (трудового) стажу.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.46 Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.4, 10, 13, 19, 76-81, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме: факт роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нині іменується прізвищем ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у період з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року на заводі «Еталон» м.Ізмаїл, Одеська область, та наявність у заявниці ОСОБА_1 страхового (трудового) стажу на території України за період її працевлаштування на заводі «Еталон» в м. Ізмаїл Одеської області з 08.05.1981 року по 07.12.1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 28.09.2021 року

Суддя С.В.Кодінцева