ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 642/1925/21

провадження № 22-ц/818/5077/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: Тарасенко Дар`я Юріївна

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М., Перша Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни, про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення іпотечного договору, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М., Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника Тарасенко Дар`ї Юріївни , на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року, постановлену у складі судді Шрамко Л.Л.,

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , просила припинити право іпотеки за договором іпотеки від 24 квітня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за №178, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченим 24.04.2009 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М., щодо будинку АДРЕСА_1 .

14 червня 2021 року позивачка ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення позову без розгляду, та просила повернути їй 50% суми сплаченого судового збору, а судові витрати залишити за сторонами. Просила провести судове засідання у її відсутності.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення іпотечного договору, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М., Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, залишено без розгляду. У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про повернення 50% сплаченого судового збору відмовлено.

У відзиві на позовну заяву, подану 27 квітня 2021 року, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тарасенко Д.Ю. просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, в тому числі 20 000 грн. на професійну правничу допомогу.

31 травня 2021 року адвокат Тарасенко Д.Ю. подала заяву щодо судових витрат, надала копію рахунку-фактури від 27.04.2021 про авансування послуг адвоката в сумі 8 000 грн. та копію квитанції від 05.05.2021 про авансову оплату ОСОБА_2 послуг адвоката на суму 8 000 грн. В заяві зазначила, що відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України інші докази, що підтверджують розмір витрат, окрім тих, які вже подані, будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Про намір звернутись із заявою про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу представник відповідача - адвокат Тарасенко Д.Ю. заявила в судовому засіданні 15 червня 2021 року.

16 червня 2021 року адвокат Тарасенко Д.Ю. подала суду вимогу про компенсацію витрат, просила винести ухвалу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн. В обґрунтування заяви послалась на те, що станом на момент подачі вимоги відповідач сплатив їй 11 000 грн., у тому числі двома платежами - 8 000 грн. та 3 000 грн. відповідно, і ще 9 000 грн. мають бути сплачені до 25.06.2021 відповідно до договору про надання правової допомоги. В обґрунтування заяви надала копії рахунків, платіжного доручення, опис послуг. Також послалась на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 520/3710/18.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тарасенка Дар`ї Юріївни про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. В іншій частині заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що компенсація відповідачу витрат на правничу допомогу при залишенні позову без розгляду за заявою позивача можлива лише за наявності необгрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України). При цьому саме на відповідача покладається обов`язок доведення цієї необґрунтованості, а саме: відповідачу слід довести, які саме необгрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо (постанова Верховного Суду від 21.05.2021р. у справі № 905/1623/20). На думку суду, необґрунтованість позову полягає у тому, що позивач не повідомила суд про винесення постанови Харківського апеляційного суду від 08.02.2021р., згідно якої скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24.06.2016р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, а також про винесення ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 26.04.2021р. про поворот виконання рішення суду по справі № 642/1455/16-ц. І на підставі цього суд приходить до помилкового висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося, тому іпотека не припинилася. Вказує, що помилковість цього висновку полягає у тому, що ухвала Ленінського районного суду м.Харкова від 26.04.2021р. про поворот виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24.06.2016р. не набрала законної сили. Ці відомості позивач зазначала у відповіді на відзив та своїх запереченнях, заявах і поясненнях, які містяться у матеріалах справи, однак, суд чомусь не прийняв їх до уваги. Вказує, що позов про припинення іпотечного договору є цілком обґрунтованим і після набрання законної сили ухвали від 26.04.2021р. про поворот виконання, державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 відповідач зможе звернутися до суду про відновлення первинного запису про іпотеку. Отже, вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок щодо неправильності дій позивача, а це є підставою для відшкодування відповідачу за рахунок позивача витрат на правову допомогу.

Також з апеляційною скаргою звернувся представник відповідача Тарасенко Д.Ю. , яка просила ухвалу суду першої інстанції змінити, резолютивну частину викласти в такій редакції: «заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 337, 95 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що ухвала суду першої інстанції в частині зменшення суми відшкодування витрат на правничу допомогу ухвалена з порушенням судом норм процесуального права. Зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката із клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Вказує, що просто зробити заяву щодо неспівмірності витрат є недостатнім, необхідно довести обґрунтовані аргументи та докази, у чому полягає неспівмірність таких витрат. Вважає, що позивач не довела обґрунтованих аргументів та жодних доказів неспівмірності вартості послуг адвоката відповідача, суд з власної ініціативи не повинен був зменшувати суму витрат на правничу допомогу, оскільки це порушує принцип змагальності сторін.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Тарасенко Д.Ю. звернулася до суду із заявою про стягнення судових витрат, надала копію рахунку-фактури від 27.04.2021 про авансування послуг адвоката в сумі 8 000 грн. та копію квитанції від 05.05.2021 про авансову оплату ОСОБА_2 послуг адвоката на суму 8 000 грн. В заяві зазначила, що відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України інші докази, що підтверджують розмір витрат, окрім тих, які вже подані, будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Задовольняючи частково вказану заяву, суд першої інстанції керувався ч. 5 ст. 142 ЦПК України, з якої вбачається, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 3 листопада 2018 року уклав Договір з адвокатом Тарасенко Дар`єю Юріївною про надання правової допомоги, відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Клієнту з наступних питань та у таких обсягах: представництво та захист прав та законних інтересів Клієнта включно, але не виключно: під час провадження, та розгляду будь-яких справ, що стосуються прав та інтересів Клієнта, в органах виконавчої та судової влади, розгляду будь яких справ, органах місцевого самоврядування, підприємствах та організаціях будь-якої форми власності, у тому числі у судах загальної юрисдикції та адміністративних судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, у Верховному суді України при перегляді рішень в адміністративних, кримінальних, цивільних справах та справах про адміністративні правопорушення, а також у Конституційному суді України в якості представника та /або захисника. Адвокату надано право подавати та підписувати від імені Клієнта заяви, брати участь в судових засіданнях та інш.

Відповідно до п.2.1.Договору сторони домовилися, що правова допомога на виконання цього договору надається за ціною, визначеною у Додатках до цього Договору.

Відповідно до п.4.1. Договір діє з моменту підписання до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до Додаткової угоди до цього Договору від 9 грудня 2020 року сторони домовились про продовження терміну дії договору, та виклали п.4.1 Договору в наступній редакції: «Даний Договір діє з моменту його підписання і до моменту його припинення за згодою сторін або за ініціативою однієї їз сторін».

Відповідно до Додатку №3 до Договору від 23.04.2021 Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання Клієнту правової допомоги щодо представництва Клієнта як відповідача по справі № 642/925/21 у Ленінському районному суді м.Харкова. Зазначені послуги включають: аналіз наявних матеріалів, аналіз судової практики, написання необхідних процесуальних документів (відзив на позовну заяву та ін.), підготовка пакету документів до суду, представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції та інші дії, необхідні для захисту прав та законних інтересів Клієнта у даній справі.

Згідно з вказаним Додатком №3 гонорар Адвоката за представництво інтересів Клієнта як відповідача по даній справі в суді першої інстанції складає 20 000 грн. Сторони погодили наступний порядок оплати послуг Клієнтом: протягом 10 днів після винесення рішення Ленінським районним судом м.Харкова по справі № 642/1925/21, з можливістю авансування оплати.

Згідно з рахунком-фактурою № 27/04/21 від 27.04.2021 адвоката Тарасенко Д.Ю. за квитанцією відділення №44 АТ КБ «Приватбанк» від 05.05.201 ОСОБА_2 оплатив грошові кошти в сумі 8 000 грн. за Договором про надання правової допомоги від 03.11.2018 р.

Згідно з рахунком-фактурою № 11/06/21 від 11.06.2021 адвоката Тарасенко Д.Ю. за квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 14.ж06.2021 ОСОБА_2 оплатив послуги адвоката в сумі 3 000 грн.

Згідно з описом послуг, наданих адвокатом Тарасенко Д.Ю., загальна вартість послуг за представництво інтересів відповідача в суді у даній справі становить 20 000 грн., які підлягають сплаті протягом 10 днів після винесення рішення Ленінським районним судом м.Харкова у даній справі, з можливістю авансування оплати, з яких сплачено 8 000 грн. 05.05.2021 та 3 000 грн.14.06.2021.

Згідно з вказаним описом наданих послуг, всього на надання послуг витрачено 13,1 год., у тому числі: ознайомлення з позовною заявою - 1 год., аналізування судової практики зі спірного питання - 2,5 год., складання тексту відзиву на позовну заяву - 2 год., складання заяви про залучення третьої особи - 0,5 год., складання пакету документів для відправки іншим учасникам справи та до суду, відправка документів - 1,5 год., складання заяви до суду (щодо судових витрат) - 0,5 год., складання заяви до суду (щодо долучення ухвали та судової практики з питань набуття права власності на підставі скасованого рішення) - 1 год., аналізування відповіді на відзив - 0,5 год., дорога до суду та з суду 15.06.2021 року - 1 год., участь у судовому засіданні 15.06.2021 року - 0,1 год., аналізування судової практики щодо відшкодування судових витрат при залишенні позову без розгляду - 1 год., складання заяви про відшкодування судових витрат при залишенні позову без розгляду, збір пакету документів для учасників та до суду - 1,5 год.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у встановлений цивільно-процесуальним законодавством строк заявлено вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, надано докази сплати коштів в сумі 11 000 грн.

14 червня 2021 року позивачка ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення позову без розгляду, та просила повернути їй 50% суми сплаченого судового збору, а судові витрати залишити за сторонами. Просила провести судове засідання у її відсутності.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Частина 9 статті 141 ЦПК України визначає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1)подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Матеріали справи свідчать про те, що звертаючись 31 березня 2021 року з позовом про припинення іпотечного договору, позивачка посилалась на те, що ОСОБА_2 набув право власності на предмет іпотеки, зареєструвавши таке право на підставі відповідного судового рішення, тому правовідносини іпотеки між сторонами є припиненими. При цьому ОСОБА_1 не могла не знати про те, що постановою Харківського апеляційного суду від 8 лютого 2021 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24 червня 2016 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на вказаний житловий будинок залишено без задоволення. Крім того, в лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Харкова їз заявою про поворот виконання рішення суду у справі № 642/1455/16-ц, та 26 квітня 2021 року ухвалою суду її заява була частково задоволена.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 посилалась на підстави, які на час її звернення змінилися, отже діяла недобросовісно, її позов був завідомо безпідставним, що відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України є підставою для відшкодування відповідачу за рахунок позивачки витрат на правову допомогу.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).

Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи складність справи та наданих адвокатом послуг, затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, значення справи для відповідача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначена сума 2000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника Тарасенко Дар`ї Юріївни та апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текст постанови виготовлено 10 січня 2022 року.