Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Стеценка Т.М.,

представника відповідача - адвоката Глівінського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 94 601,60 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля, 2000,00 грн. - витрат на проведення оцінки майна, 8478,00 грн. - витрат на транспортування автомобіля, за шкоду, заподіяну пошкодженням його автомобіля, з вини відповідача внаслідок ДТП, яка мала місце 13.10.206 р. в Подільському районі м.Києва.

Свій позов мотивує тим, що 13 жовтня 2016 року в м. Києві по вул. Набережно- Хрещатицькій, ОСОБА_2 (відповідач), керуючи автомобілем марки «Honda CR-У», державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримала безпечної дистанції руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , що в свою чергу призвело до подальшого зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого, зокрема, автомобіль марки «Toyota Avensis», під керуванням позивача зазнав технічних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року у справі № 758/13350/16-п, яка набрала законної сили, визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до наданого позивачем Звіту, вартість відновлювального ремонту становить 94 601,60 грн., послуга складання звіту складає 2 000 грн., та вартість транспортування автомобіля позивача з місця ДТП складає 8 478,00 грн., що і просив стягнути з відповідача, посилаючись на ст. 1166 ЦК України.

Ухвалою судді від 30.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

16.11.2018 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач через свого представника просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позов про відшкодування шкоди є необґрунтованим, безпідставним, непідкріпленим належними доказами, позовні вимоги виходять за рамки прав позивача, з огляду на те, що відповідач всі свої дані та дані страхової компанії надала позивачу, чим останній мав скористатись та звернутись до страхової компанії відповідача. Зазначила, що копія звіту про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку) автомобілю марки «ТОУОТА АУЕК8І8» реєстраційний номер НОМЕР_4 є неналежним та недопустимим доказом, з огляду на нечитаємість такої копії, закінчення строку його дії та відсутність доказів перебування в день оцінки автомобіля «TOYOTA AVENSIS» за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське,

Ухвалою суду від 23.11.2018 р. за клопотанням сторони відповідача, яка заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та розгляду за відсутності сторін, з урахуванням обставин справи на відзиву відповідача, розгляд даної справи призначено в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого засідання.

В підготовчому судовому засіданні 17.07.2019 р. із занесенням до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання сторони відповідача про залучення третіх осіб, та залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», Моторне (транспортне) страхове бюро України.

27.08.2019 р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 84 601,60 грн. (вісімдесят чотири тисячі шістсот одну гривню 60 копійок) вартості відновлювального ремонту; 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) витрат на проведення оцінки; 8 478,00 грн. (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 00 копійок) витрат на транспортування, та понесені судові витрати.

16.11.2019 р. через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, та експертам на вирішення поставити запитання: яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля марки «ТОYОТА Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13 жовтня 2016 року близько 13 години 25 хвилин в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицькій на дату оцінки

14.01.2020 р. від представника відповідача через канцелярію суду подано заяву про пропуск позивачем річного строку для звернення до страхової компанії.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Глівінського А.І. про призначення автотоварознавчої експертизи у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди - відмовлено; підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду

В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав та просив його задовільнити, посилаючись на те, що саме відповідачем завдана шкода, внаслідок ДТП, а відтак остання має в силу ст. 1166 ЦК України нести відповідальність за понесену майнову шкоду позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, а відтак, відповідач не є належною особою, для виплати страхового відшкодування.

Треті особи в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв, клопотань чи відзивів до суду не подано.

Суд, вислухавши учасників, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2016 року близько 13 години 25 хвилин в м. Києві по вул. Набережно- Хрещатицькій, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Honda CR-У», державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримала безпечної дистанції руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , що в свою чергу призвело до подальшого зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушила п. 13.1 ПДР України: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав технічних пошкоджень.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнала повністю.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року у справі № 758/13350/16-п, яка набрала законної сили, визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 гривень).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Ілічівське» (ПРАТ «СТ «ІЛЛІЧІВСЬКЕ») (ідентифікаційний код юридичної особи 25186738, місцезнаходження юридичної особи: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нікопольський, буд. 54) - поліс обов`язкового страхування № 9410770.

Відповідно до Звіту № 838 про оцінку майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» було складено звіт про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку), станом на 20 жовтня 2016 року ринкова (дійсна) вартість автомобіля «ТОYОТА AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_4 становила 301 908 (триста одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень, вартість відновлювального ремонту складає: 94 601,60 (дев`яносто чотири тисячі шістсот одна) гривень 60 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, станом на 20 жовтня 2016 року становила 57 347,80 (п`ятдесят сім тисяч триста сорок сім) гривень 80 копійки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За нормами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до підпунктів 37.1.1, 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19) та від 22 квітня 2021 року у справі № 754/5626/19 (провадження № 61-2061св20).

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі завдавач шкоди.

Відповідно до положень статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі звернення потерпілого до страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.

Так, у позовній заяві зазначено та з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу " Honda CR-V ", державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ "СТ "Іллічівське", про що свідчить поліс №АІ/9410770, з кодом страховика №119 (том 1, а.с. 125), в якому страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн.

Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів своєчасного звернення позивача, як потерпілого ДТП до страховика як із заявою про настання ДТП, так і з заявою про здійснення страхового відшкодування.

При цьому, сторона позивача зазначила про неможливість отримання позивачем страхового відшкодування від страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу у встановленому страховим законодавством порядку внаслідок фактичного припинення страховиком господарської діяльності, проте станом на час ДТП (13.10.2016р) страховик - ПрАТ «СТ «Іллічівське» діяв, а відтак, позивач після ДТП не був позбавлений права на страхове відшкодування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

А відтак, звернення потерпілої особи в ДТП з вимогою про відшкодування матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу, безпосередньо до винної особи, а не до страхової компанії, в якій застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, нівелює існування інституту страхування, що узгоджується з висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 51 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

При цьому, позивачем та/або його представником а ні в судовому засіданні, а ні у вигляді письмового клопотання, про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідачів не заявлялось.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

З огляду на обраний спосіб захисту свого права, принципу диспозитивності, враховуючи той факт, що права позивача, відповідачем не порушуються в силу наявності на момент ДТП страхового полісу, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, а відтак, встановлення факту належного доказу оцінки пошкодженого автомобіля позивача є передчасним. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належних відповідачів, для захисту свого порушеного або невизнаного права, де вказані обставини можуть бути встановлені.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові, на позивача.

Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 3, 5, 6, 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 6, 7, 10 Закону України «Про страхування» ст.ст. 979-980, 988, 999, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 2 - 4, 5, 10, 12, 13, 43 - 44, 58, 71, 81, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди - залишити без задоволення;

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників у справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 );

третя особа 1 - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (Код , 87500, м. Маріуполь, пр. Нікопольський, буд. 54);

третя особа 2 - Моторне (транспортне) страхове бюро України (Код , 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8);

Суддя Н. М. Ларіонова