Номер провадження: 22-ц/813/1334/21
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого за виконавчим написом,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

25 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Албул Тамара Миколаївна звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса № 8517 від 28.09.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 боргу за Кредитним договором № DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року в сумі 133 992,59 грн. А також, повернення їй коштів, стягнених за цим виконавчим написом Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та перерахованих на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, , ПАТ «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинений виконавчий напис № 8517 від 28.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором № DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року боргу в сумі 133 992,59 грн. Відповідно до виконавчого напису грошова сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 складається із:

- залишку заборгованості за кредитом 6 642,85 гривні;

- залишку заборгованості за відсотками 37 953,75 гривні;

- пені 81 396,34 гривень;

- штрафу 6 299,65 гривень;

- витрат, пов?язаних із вчиненням виконавчого напису 1700,00 гривень. Строк, за який проводиться стягнення десять років три місяці двадцять дев?ять днів, а саме з 08.05.2006 року по 06.09.2016 року.

Вважав, що даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з тим, що розмір заборгованості за виконавчим написом не є безспірним; з моменту виникнення права вимоги минуло більше 3-х років. Окрім того, на підставі постанов Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 06.12.2017 р. та від 03.11.2017 року з доходів ОСОБА_1 були здійсненні відрахування в сумі 15 352 грн.94 коп., які були перераховані Другому Приморському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, код установи; 820172, код за ЄДРПОУ № 41404999, рах/рахунок № НОМЕР_2 . Отримані кошти, за виключенням виконавчого збору, відповідно до заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження були перераховані за наданими ним реквізитами: розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, , ПАТ «Приватбанк». Позивач вважав, що зазначені безпідставно набуті кошти підлягають поверненню, шляхом їх стягнення з ПАТ «Приватбанк».

31 жовтня 2018 року представником позивача були подані уточнені позовні вимоги, відповідно до яких вона просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №8517 від 28.09.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 боргу за Кредитним договором № DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року в сумі 133 992,59 грн., а також стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 15 799,33 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 січня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано виконавчий напис реєстровий номер 8517 від 28.09.2016 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», який є ЗАТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 боргу за Кредитним договором №DNН4КР87410037 від 08.05.2006 року в сумі 133 992,59 грн., який складається із: залишку заборгованості за кредитом - 6 642 гривні 85 копійок; залишку заборгованості за відсотками - 37 953 гривні 75 копійок; пені -81 396 гривні 34 копійки; штраф - 6 299 гривень 65 копійок; витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 гривень, таким, шо не підлягає виконанню. Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 15 799,33 грн. Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 2819,20 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скрагу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 27 вересня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08 травня 2006 року ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «Приватбанк» була подана заява на отримання строкового кредиту в сумі 9717,50 грн. строком на 42 місяці по 09.11.2009р. з відсотковою ставкою 2,09% в місяць. Ціль кредитування купівля ТНС, а саме: ноутбук ASUS A3500Ac в кількості 1 одиниця. вартістю 6400 грн., принтер-сканер HP PSC 1513 - 1 одиниця, вартістю 595 грн., колонки LOGITECH Z-41 2.1 - 1 одиниця, вартістю 480 грн., а всього на суму 7475 грн. та сплата комісії Банку та Компанії ТОВ «Приват Кредит». Для повного розрахунку за товар і сплати комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» за консультативні послуги Банк надав Позичальнику строковий кредит у сумі 9717,50 грн. строком на 42 місяці по 09.11.2009 р. включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися щомісяця в період з «15» по «22» число кожного місяця, шляхом надання Позичальником Банку грошових коштів в сумі 351,69 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику: рахунок НОМЕР_4 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний 220, рахунок по відсотках 2208, рахунок для обліку комісії 3578.

В день надання Банк перерахував кредитні кошти в сумі 7475,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ООО «ВВЮГ», код 25413795, рахунок № НОМЕР_5 в ВАТ «УБРП», МФО 388443. Відповідно до Заяви, придбана техніка є предметом застави. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується Предметом застави складає 14 770,98 грн. При звернені стягнення на предмет застави в позасудовому порядку Банк встановлює початкову ціну Предмету застави в розмірі 50% від повної вартості згідно заяви.

Згідно з п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов?язань по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Як зазначено в Заяві, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам надаються у письмовій формі.

Відповідно до тексту Заяви про надання кредиту, Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між Позичальником та Банком кредитно-заставний договір.

Кредитно-заставний договір № DNH4KP87410037 був укладений 08.05.2006 року.

З моменту отримання кредиту, ОСОБА_1 здійснювалися платежі в передбаченому розмірі на протязі 18 місяців, до листопада 2007 року, а всього на суму 6336 грн. Також, у зв?язку з матеріальними труднощами, ОСОБА_1 з метою дострокового погашення заборгованості за кредитом, що дозволялось Договором, представнику відповідача за актом передачі заставного майна від 01.08.2008 року було передане заставне майно: ноутбук ASUS A3500Ac в кількості 1 одиниця, принтер-сканер HP PSC 1513 - 1 одиниця, колонки LOGITECH Z-41 2.1 - 1 одиниця. Відповідно до цього акту Позичальник доручив Приватбанку передати на реалізацію заставне майно, а отримані від реалізації кошти спрямувати на погашення заборгованості. Зазначені обставини підтверджуються відповідними платіжними документами, а також актом від 01.08.2008 року, наданими представником позивача до суду та приєднаними до матеріалів справи.

Після підписання акту від 1.08.2008 року, ОСОБА_1 від банку жодних повідомлень про результати реалізації майна, претензій про наявність будь-якої заборгованості та вимог про усунення порушень умов договору на свою адресу не отримувала. А отже, вона вважала, що заборгованості перед банком більше не має.

У зв`язку з невиконанням позивачем умов Кредитного договору представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою від 26.09.2016 року, яка зареєстрована нотаріусом 28.09.2016р., відповідно до якої просив вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору №DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 132 292грн. 59 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту 6 642 грн.85 коп.; заборгованості за відсотками 37 953 грн.75 коп.; заборгованості з пені 81 396 грн. 34 коп.; штрафу (відсоток від суми заборгованості) 6 299 грн. 65 коп. Витрат, пов?язаних із вчиненням виконавчого напису 1700,00 гривень. Строк, за який проводиться стягнення десять років три місяці двадцять дев`ять днів, а саме з 08.05.2006 р. по 06.09.2016р.

28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», про стягнення з ОСОБА_1 за Кредитним договором №DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року на суму 133 992,59 грн. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8517. Зазначені обставини підтверджується копією виконавчого напису та заяви надісланих нотаріусом Бондар І.М. на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 р.

Відповідачем виконавчий напис було пред`явлено до виконання до Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, яким було відкрито ВП № 54113843.

На підставі постанов державного виконавця Другого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 03.11.2017 року та 06.12.2017 року з доходів ОСОБА_1 були стягнені та перераховані: витрати виконавчого провадження. Користування АСВП (депозитний) у розмірі 51,00 грн.; витрати виконавчого провадження у розмірі 50,00 грн.; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 14271 грн.20 коп.; виконавчий збір у розмірі 1427 грн.13 коп., а всього - 15 799 грн. 33 коп. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належно засвідченою копією ВП № 54113843 та листом від 23.10.2018 р. №77069.

ОСОБА_1 дізналася про вчинений виконавчий напис 30 травня 2018 року в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гушер Н.М, де ознайомилася та отримала копії: постанови про відкриття виконавчого провадження № 54113843 від 12.06.2017 року та матеріалів виконавчого провадження. Зазначені обставини підтверджуються копією її заяви, приєднаної до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом наведеної норми закону при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобов`язаний перевірити чи пред?явлена вимога у межах встановленого законом строку давності.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії Кредитного договору № DNH4KP87410037 до 09 листопада 2009 року включно. З моменту передачі заставного майна 01.08.2008 року і до теперішнього часу позивач ніяких грошових виплат більше не здійснювала, від банку жодних повідомлень, претензій про наявність будь-якої заборгованості та вимог щодо її погашення на свою адресу не отримувала. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази отримання позивачем даних відправлень. А отже, виконавчий напис від 28.09.2016 року виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною виданий за межами давності.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до тексту Заяви про надання кредиту, Заява разом з запропонованими «Приватбанком» Умовами (в письмовій формі) надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між Позичальником та Банком кредитно-заставний договір.

Як вбачається з тексту Заяви, в Умовах зазначені розмір відсотків при порушенні Позичальником зобов?язань за договором. Отже, Умови є невід?ємною частиною Договору. Але, як вбачається з матеріалів направлених нотаріусом на адресу суду, на підставі яких вчинювався виконавчий напис, Умови відповідачем йому не надавалися. А отже, у нотаріуса був відсутній належний первинний документ, на підставі якого він міг пересвідчитися про наявність підстав та безспірність стягнення з позичальника, зокрема пені та штрафу.

Як вбачається з тексту виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення десять років три місяці двадцять дев?ять днів, а саме з 08.05.2006 року по 06.09.2016 року. Але, позивач проводила платежі за кредитним договором з 08.05.2006 року до листопада 2007 року, окрім того, нею на погашення кредиту відповідачу було передане заставне майно, а отже, у виконавчому написі зазначені відомості, що не відповідають дійсності.

Відповідачем надано нотаріусу розрахунок заборгованості за договором №DNH4KP87410037 від 28.09.2016 року, який підписаний представником ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що розрахунок заборгованості наданий нотаріусу не є тим документом, який підтверджує безспірність заборгованості, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог.

Окрім того, 24.01.2018 року ОСОБА_1 випадково дізналася про ухвалене заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2013 року, яким були частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа № 202/31599/13-ц). Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP87410037 від 08.05.2006 року в сумі 50675,12 грн. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» суму 10000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 60 675,12 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 6 642,85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 22 356,34 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором 28 30,45 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2 865,48 грн.

Оскільки, позивачка дізналася про наявність справи №202/31599/13-ц та ухваленому по ній заочному рішенню лише у 2018 році, а 24 квітня 2018 року отримала копію судового рішення та була не згодна з ним, вона звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення та заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Вказані обставини підтверджуються копією заочного рішення суду, приєднаним до позовної заяви. Таким чином, звернення відповідача до Індустріального суду м. Дніпропетровська у вересні 2013 року з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості також свідчить про наявність спірних правовідносин, про які відповідач знав, проте звернувся до нотаріуса за зверненням стягнення на майно, як безспірне.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Зігдно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пен я є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов`язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення.

Однак, у виконавчих написах зазначена сума, яка стягнута за їх вчинення, а саме у розмірі 1700 грн, при цьому ця сума покладається на Позичальника, як боржника, що прямо суперечить ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 15 799 грн. 33 коп., які були стягнуті з неї за виконавчим провадженням № 54113843.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18).

Суд першої інстанції, виконавши вимоги процесуального закону та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, дійшов вірно висновку по суті спору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк