Ухвала

Іменем України

22 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 1627/52/12

провадження № 61-15116ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт-Капітал») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»), на його правонаступника - ТОВ «Вердикт-Капітал».

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2012 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Розірвано кредитний договір від 16 липня 2008 року № 54.2/АК 00008.08.2, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 266 061,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. На виконання заочного рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2012 року було видано виконавчі листи № 1627/52/12. За умовами договору відступлення прав вимоги від 24 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» і ТОВ «Вердикт-Капітал», останнє як новий кредитор набуло право вимоги, зокрема до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 липня 2008 року № 54.2/АК 00008.08.2.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, заяву ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у цивільній справі № 1627/52/12 з ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт-Капітал».

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ТОВ «Вердикт-Капітал» набуло всіх прав кредитора ПАТ «Родовід Банк», зокрема щодо зобов`язань за кредитним договором, в якому боржниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також - стягувача у виконавчому провадженні у справі № 1627/52/12, тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

07 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що у справі відсутній акт про передачу банком новому кредитору документів, що підтверджують права вимоги до боржників, тому висновки судів про те, що ТОВ «Вердикт-Капітал» є правонаступником ПАТ «Родовід Банк», є помилковими. Також суди не застосували статтю 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і безпідставно виходили з того, що ТОВ «Вердикт-Капітал» є ліцензованим надавачем фінансових послуг, так як в матеріалах справи немає оригіналу чи належним чином засвідченої копії ліцензії на право ТОВ «Вердикт-Капітал» здійснювати факторингові операції. Крім того, суди не застосували статтю 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в якій вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Вказані положення не дають права на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступнику, в той час коли стягувач ще є стороною виконавчого провадження. Також під час розгляду заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» суди не встановили обставин, які мають суттєве значення.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2012 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Розірвано кредитний договір від 16 липня 2008 року № 54.2/АК 00008.08.2, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 266 061,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання заочного рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2012 року було видано виконавчі листи № 1627/52/12.

24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» і ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 15. За пунктом 2 вказаного договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання банком у повному обсязі коштів, згідно з пунктом 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, зокрема до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 липня 2008 року № 54.2/АК 00008.08.2. Пунктом 4 зазначеного договору передбачено, що за відступлення вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 2 363 367,77 грн, які сплачуються у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону). Згідно з пунктом 14 договору відступлення прав вимоги цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення печатками.

26 квітня 2019 року відбулися електронні торги, переможцем яких стало ТОВ «Вердикт-Капітал».

Платіжним доручення від 17 травня 2019 року № 62 ТОВ «Вердикт-Капітал» перерахувало банку отримувача - Національному банку України 2 363 367,77 грн як оплату лота згідно з протоколом електронних торгів.

Договір відступлення права вимоги № 15 підписаний сторонами 24 травня 2019 року.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що між ПАТ «Родовід Банк» і ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги від 24 травня 2019 року № 15, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за кредитними договорами, зокрема й за кредитним договором від 16 липня 2008 року № 54.2/АК 00008.08.2, укладеним з ОСОБА_2 та договором поруки від 16 липня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Суди попередніх інстанцій в цій справі дали оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів і дійшли обґрунтованого висновку про наявність підставі для заміни стягувачу у виконавчому провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що у справі відсутній акт про передачу банком новому кредитору документів, що підтверджують права вимоги до боржників, не заслуговують на увагу, оскільки норми глави 48 ЦК України не пов`язують момент набуття прав новим кредитором з передачею первісним кредитором новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються. Крім того, така умова набуття прав новим кредитором відсутня в договорі від 24 травня 2019 року № 15.

Аргументи заявника про те, що у справі відсутні докази на підтвердження статусу ТОВ «Вердикт-Капітал» як ліцензованого надавача фінансових послуг є неспроможними з огляду на вищенаведені правові висновки Верховного Суду.

Посилання в касаційній скарзі на незастосування судами статті 442 ЦПК України зводиться до суб`єктивного і помилкового тлумачення заявником вказаної процесуальної норми.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій про задоволення заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження і не свідчать про порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Семенівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко