Провадження № 2-о/234/1369/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Михальченко А.О. дослідивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нежитлове приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нежитлове приміщення. Заінтересовані особи керівник АТ КБ «Приватбанк»; ОСОБА_2 ; представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради.

Заява мотивована тим, що у лютому 2012 року він став переможцем у двох електронних аукціонах, які проводив АТ КБ «Приватбанк». За результатами аукціонів він придбав два нежитлових приміщення у м. Краматорську.

На даний час він не може отримати від АТ КБ «ПриватБанк» жодного підтверджуючого документа про проходження торгів, де він став переможцем і сплатив банку вартість двох нежитлових приміщень у повному обсязі. Одночасно банк проводив перевірки та згоден з проведеними торгами, де він став переможцем, власником, але не реєструє право власності та направляє його до суду.

Просив суд визнати за ним право власності на підвальне приміщенні загальною площею 43,4 кв.м., яке вбудоване в житловий будинок та складає 13/1000 від усього будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29, номер об`єкта в РПВН 5012707.

Тобто, ОСОБА_1 фактично порушує питання про визнання за ним права власності, а не встановлення юридичного факту.

Частинами 1 і 2 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, що підлягають розгляду в порядку окремого провадження, а також те що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Також слід зазначити, що пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягають розгляду в судовому порядку заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Виходячи з наведеного прихожу до висновку, що заявнику, слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки вбачається спір про право, тому в даному випадку заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, а заявнику слід звернутися до належного суду в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 261, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нежитлове приміщення (заінтересовані особи - керівник АТ КБ «Приватбанк»; ОСОБА_2 ; представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради) та рекомендувати заявнику звернутися до належного суду з позовною заявою в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. О. Михальченко