ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021року м. Київ

Справа № 757/44094/20-ц

Провадження № 22-ц/824/15530/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк

«ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року у складі судді Новака Р. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відновлення права військовослужбовця на звільнення від сплати відсотків, пені та штрафних санкцій та повернення (перерахування) раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відновлення права військовослужбовця на звільнення від сплати відсотків, пені та штрафних санкцій та повернення (перерахування) раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом.

Позов мотивував тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Управління державної охорони України. З 16 червня 2010 року позивач проходить військову службу, що підтверджується Довідкою УДО України № 1576 від 10 серпня 2020 року.
В 2011 році позивачем було відкрито кредитну лінію в АТ КБ «ПриватБанк» (кредитна картка «Універсальна Голд» № НОМЕР_1 ). Позивач звернувся до відповідача із заявою про не нарахування процентів по кредиту у спірний період та здійснення перерахунку та повернення раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом, відповідно на яку останньому було відмовлено, оскільки він не відноситься до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач вважав таку відмову неправомірною.

Зазначав, що оскільки є військовослужбовцем, а тому має право на отримання пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, а саме на не нарахування процентів за користування кредитом у визначений період.

ОСОБА_1 просив зупинити нарахування та зробити перерахування відсотків по кредитній картці «Універсальна Голд» № 768037; повернути раніше сплачені відсотки по кредиту, пеню, штрафи з 20 травня 2014 року по вказаній кредитній картці у розмірі 18 716,20 грн та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2020 року відкрито провадження у цій справі та вирішено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи відповідача

01 березня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його цивільних прав та інтересів у розумінні статті 16 ЦПК України. Зазначено, що позивачу Банком було відмовлено в задоволенні заяви про не нарахування відсотків за спірний період, оскільки позивачем не було надано відповідних документів, які надають можливість звертатися за наданням пільг у відповідності до вимог передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначених відповідно до листа Міністерства оборони України від

01 лютого 2019 року №321/722, а тому за твердженням відповідача, позивач не відноситься до кола осіб, на яких поширюються такі пільги.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про відновлення права військовослужбовця на звільнення від сплати відсотків, пені та штрафних санкцій та повернення (перерахування) раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

22 вересня 2021 року ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду на лист-роз?яснення Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 18-112/40258 є безпідставним, оскільки вказаний лист носить лише рекомендований характер для банків та стосується в частині переліку документів для пред?явлення до банків тільки військовослужбовців Збройних Сил України. Заявник вказує, що суд поставив під сумнів перебування позивача в зоні проведення антитерористичної операції.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

13 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи № 757/44094/20-ц надійшли до Київського апеляційного суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 13жовтня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Пікуль А. А.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15листопада 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у цій справі.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2021 року справу призначено судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 28 716,20 грн., яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Доводи інших учасників справи

26 листопада 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» через засоби поштового зв?язку подало до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Печерського районного судуміста Києва від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла такого висновку.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 в 2011 році відкрив в АТ КБ «Приватбанк» кредитний ліміт по картці «Універсальна Голд» № НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Згідно письмової відповіді АТ КБ «ПриватБанк», позивач звертався до Банку із заявою, відповідно до якої на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просив не здійснювати йому нарахування процентів за кредитом у періоди проходження ним військової служби, а також посилається на те що він є учасником бойових дій.

Листом від 28 серпня 2020 року № 20.1.0.0.0/7-200828/947 Банк відмовив позивачу у наданні вищевказаних пільг, оскільки позивачем не було надано належних документів на підставі яких можуть надаватися такі пільги, вказаних у переліку передбаченому роз`ясненням Міністерства оборони України за вх. № 18-0007/3072 від 18 січня 2019 року.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, Київський апеляційний суд виходить із такого.
Статтею 5 Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до статті 6Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413
Статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:
витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України

№ 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року

№ 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про відновлення права військовослужбовця на звільнення від сплати відсотків, пені та штрафних санкцій та повернення (перерахування) раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх аргументів щодо наявності у нього права на отримання пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня

1991 року, надав суду у якості доказів: довідку № 1576 від 10 серпня 2020 року, видану Департаментом кадрового забезпечення Управління державної охорони України щодо проходження військової служби за контрактом в Управлінні державної охорони України з 16 червня 2010 року по теперішній час (Довідка) та посвідчення серії НОМЕР_2 від 20 жовтня 2014 року учасника бойових дій від 20 жовтня 2014 року.

Проте, надані позивачем Довідка та посвідчення, не підтверджують факт його участі у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду, що дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому, суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо невідповідності Контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби в УДС України, який було долучено до позовної заяви Довідці, оскільки дата підписання Контракту 10 січня 2018 року, а дата з якої позивач почав проходити військову службу та яка вказана в Довідці 16 червня 2010 року. Крім того, Контракт не містить даних щодо періоду на який було його укладено з позивачем.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.
Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту його участі у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду, що дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у зв?язку із їх недоведеністю.

Аргументи заявника про те, що суд поставив під сумнів перебування позивача в зоні проведення антитерористичної операції, є безпідставними, оскільки під час розгляду цієї справи, суд в межах заявлених позовних вимог оцінював докази щодо їх відповідності та обґрунтованості заявленим вимогам. Питання щодо правомірності отримання позивачем посвідчення учасника бойових дій судом не вирішувалось.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
У контексті вищенаведеного, апеляційний суд вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правоз алишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна