Справа № 715/2126/21
Провадження № 2-о/715/115/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті чоловіка на тимчасово окупованій території, вказавши в заяві, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Донскоє Сімферопольського району Республіки Крим, про що видано Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Криму актовий запис про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно за законом. Вона та їхня донька - ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті чоловіка та батька. З метою оформлення права власності після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріуса, однак останній у відкритті спадкової справи їй відмовив, посилаючись на те, що їй необхідно встановити у судовому порядку факт смерті чоловіка на тимчасово окупованій території. Зважаючи на вищевикладене, просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , уродженця с. Волока Глибоцького району Чернівецької області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Донское, Сімферопольського району Республіки Крим.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій підтвердила обставини, викладені в заяві та просила суд задовольнити заяву, справу розглядати без її участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Донскоє Сімферопольського району Республіки Крим помер ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 14.07.1990 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №421 від 04.08.2021 року, виданої виконавчим комітетом Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 25.05.1992 року по день смерті.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28151047 від 15.10.2014 року нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За змістом ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Відповідно до положень наказу підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак, с. Донскоє, Сімферопольського району, Автономна Республіка Крим, знаходиться на території, де на сьогодні жодний орган державної влади України не працює.

У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_3 настала на території саме с. Донскоє, Сімферопольського району, Автономна Республіка Крим, тобто на території, де нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеке від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті у судовому порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На пiдставi викладеного, ст. ст. 1216-1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 4-13,19,76-81,89,259,263-265,293,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Волока Глибоцького району Чернівецької області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Донскоє, Сімферопольського району Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя :