Справа № 367/698/21
Провадження №2/367/3548/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 листопада 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання майнових прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2016 року між ним та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. за реєстровим № 784 (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.2 Договору відповідач зобов`язується передати у власність позивача нерухоме майно, а саме - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 (будівельний номер - 62, поверх - 12) (далі - Квартира), а позивач зобов`язується прийняти у власність квартиру та оплатити гарантійний внесок. Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Договору загальна сума квартири на день укладення Договору - 312 800 (триста дванадцять тисяч вісімсот) гривень, які позивач зобов`язаний внести як гарантійний внесок до моменту підписання Відповідачем та позивачем Акту приймання-передачі квартири. Зазначає, що ним в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати гарантійного внеску. Згідно з пунктом 2.3. Договору технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року, строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - II квартал 2018 року, проте у власність ОСОБА_1 відповідачем Квартиру не передано, жодних дій спрямованих на укладення Акту приймання-передачі квартири ОСОБА_2 не вжито. Замовник будівництва ОСОБА_2 не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації. Будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність зі сторони відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов Договору.

ОСОБА_1 зазначає, що зазначені дії відповідача є такими, що порушують його право, визначене та гарантоване статтею 47 Конституції України відповідно до якої кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Вказує, що визнання за ним майнового права на квартиру дасть йому можливість чітко ідентифікувати її, адже невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором по будівництву багатоквартирного будинку та передачі квартири у власність йому може тривати невизначений час, тому він має зменшити ризик того, що квартира може перейти у власність іншій особі у разі закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в який він інвестував свої кошти.

У зв`язку з вище викладеним ОСОБА_1 просить суд визнати за ним майнові права на об`єкт будівництва - квартиру в АДРЕСА_1, будівельний номер - 62, поверх - 12. Стягнути із відповідача на його користь, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, та суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням на сайті Судова влада України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 12 вересня 2016 року за реєстровим № 784 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.2 Договору ОСОБА_2 зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 (будівельний номер - 62, поверх - 12) (далі - Квартира), а позивач зобов`язується прийняти у власність Квартиру та оплатити гарантійний внесок.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Договору загальна сума квартири на день укладення Договору - 312 800 (триста дванадцять тисяч вісімсот) гривень, які ОСОБА_1 зобов`язаний внести як гарантійний внесок до моменту підписання відповідачем та позивачем Акту приймання-передачі квартири.

ОСОБА_1 в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати гарантійного внеску, що підтверджується Актами про приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору, підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (акт № 1 від 05 вересня 2016 року, № 2 від 09 вересня 2016 року, № З від 12 вересня 2016 року).

Згідно з пунктом 2.3. Договору технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року, строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - II квартал 2018 року.

З копії листа Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області від 30.12.2020 №3012/1 наданого на адвокатський запит ОСОБА_3 від 14.12.2020 № 154/20, вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва та Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, інформація про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації, відсутня.

Тобто, замовник будівництва - ОСОБА_2 не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації.

Відтак, вбачається , що ОСОБА_1 виконано свої зобов`язання, проте у власність ОСОБА_2 приміщення не передано.

Згідно із частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене рухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди, виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Таким чином, виходячи з положень цієї статті, інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію.

У безлічі випадків житловий будинок може простояти роками недобудованим. Тому позивачу необхідно зменшити всі можливі ризики того, що його квартира може дістатися комусь ще. Належним способом захисту буде визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (об`єкт інвестування).

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, одним із способів захисту прав та інтересів може бути визнання права на об`єкт інвестування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

У своїй постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.

Тому визнання прав на об`єкт дасть у майбутньому можливість якось ідентифікувати свою квартиру серед інших, якщо на неї буде претендувати інша особа.

Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально - побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закон) інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності - можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності в Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Майнове право - це право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні передумови, що є необхідними й достатніми для набуття права власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, повністю оплативши вартість об`єкта (як вкладу за договором), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів необхідних для набуття майнових прав - квартири.

Із змісту договору випливає, що його предмет становить надання послуг щодо вкладання залучених коштів в будівництво житла та оформлення права власності на це майно в інтересах замовника.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договорами призвело до порушення прав позивача, саме: через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу, у останнього відсутня можливість реєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ч. 1 ст. 190 ЦК України вказується, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у масність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним.

Одним зі способів захисту порушених прав у ст. 16 ЦК України передбачено визнання права.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 15 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Так, при зверненні до суду, позивач надав договір про надання правової допомоги №65/20 від 02 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «КРІДЕНС ПАРТНЕРС», додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої (правничої) допомоги від 02 грудня 2020 року № 65/20, меморіальний ордер №@2РL554226.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, сплачений нею при зверненні до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) майнові права на об`єкт будівництва - квартиру в АДРЕСА_1, будівельний номер - 62 (шістдесят два «62»), поверх - 12.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, включаючи судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук