Провадження № 2/369/5564/21
30.11.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Л.М.,
за участю: секретаря судового засідання Колеснік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна,-
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, в якій він просить зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16 грудня 2003 року Виконкомом Вишневої міської ради було видано Свідоцтво про правовласності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
04 квітня 2005 року Державною виконавчою службою Києво-Святошинського району було винесено Постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № АК63 1154. 19 квітня 2005 року зазначена постанова була зареєстрована Вишневою міською державною нотаріальною конторою за №1895648.
03 травня 2019 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про зняття арешту з вищезазначеної квартири. Відповідно до листа-
відповіді «129/8 від 17.05.2019 р. позивачеві було повідомлено про неможливість вчинення виконавчих дій зі звільнення майна з під арешту, у зв`язку з відсутністю у відділі інформації про підстави накладення арешту на майно.
До Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було направлено адвокатський запит від 13.08.2019 р. б/н, в результаті чого стало відомо, що зазначене виконавче провадження значиться завершеним.
Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Інші учасники процесу, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляли.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що 16.12.2003 р. Виконкомом Вишневої міської ради було видано Свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (копія свідоцтва про право власності наявна в матеріалах справи).
04 квітня 2005 року Державною виконавчою службою Києво-Святошинського району було видано Постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № АК631154. 19 квітня 2005 року зазначена постанова була зареєстрована Вишневою міською казною нотаріальною конторою за №1895648.
Відповідно до листа-відповіді №129/8 від 17.05.2019 року начальником відділу Кравчуком М.В. було повідомлено позивача про неможливість вчинення виконавчих дій зі звільнення майна з під арешту, у зв`язку із відсутністю у відділі інформації про підстави накладення арешту на майно внаслідок того, що функціонування реєстрів виконавчих проваджень було введено з 2007 р.
До Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби від представника позивача - адвоката Цесельського Д.С. було направлено адвокатський запит від 13.08.2019 р. б/н.
Згідно з довідкою, виданої В.о начальника Галаєвим І.Г.та головним бухгалтером Ткачовим К.Ш. КП «Вишнівськводоканал», станом на 01.10.2019 року Комунальне підприємство «Вишнівськводоканал» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області майнових претензій до позивача не має.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Оскільки виконавче провадження № 537298 завершено, тому відпадає необхідність в забезпеченні виконавчого листа № 2-708, виданого 27.04.2004р., шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 81, 263-265, 274-280 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна- задовольнити.
Скасувати арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Ковальчук