РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/121/19

Провадження №2/568/285/21

22 грудня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Дмитришин О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обгрунтуванням позовних вимог, позивач вказує, що 23 жовтня 2018 року вироком Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 05 липня 2018 року наніс позивачу тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Своїми протиправними діями відповідач завдав матеріальної шкоди, в розмірі 1180,50 гривень, які були витрачені на лікування завданих травм. Також вказаним кримінальним правопорушенням позивачу було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень.

Ухвалою суду від 19 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О.

Ухвалою від 02 квітня 2021 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засіданні позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, частково визнавши позовні вимоги..

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, цей постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Судом встановлено, що вироком Дубенського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 70 годин громадських робіт.

Вказаним вироком встановлено, що 05 липня 2018 року ОСОБА_2 за місцем свого проживання, під час словесного конфлікту з ОСОБА_1 наніс останній п`ять ударів правою та лівою рукою в область голови. Відповідно до висновку експерта №139 від 16.07.2018 року виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження, виникли внаслідок дії тупого предмету, могли утворитись від ударів руками (загалом не характерні для падіння).

09.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася за медичною допомогою, з приводу отриманих тілесних ушкоджень, а саме скарг на головний біль, головокружіння, різке погіршення сну, підвищену нервозність, тремор рук, зниження апетиту. ОСОБА_1 було призначено лікування, що підтверджується випискою з амбулаторної картки. (а.с.5-7)

На підтвердження заявлених майнових вимог позивачем до матеріалів справи надано фіскальні чеки на придбання медичних препаратів та довідки, а саме: фіскальні чеки на загальну суму 524,52 гривень (від 06.12.2018 року на суму 48,54, від 10.12.2018 року на суму 97,31 гривень, від 28.11.2018 року на суму 230,09 гривень, від 06.10.2018 року на суму 148,48 гривень).

Крім того, позивачем надано шість фіскальних чеків, з яких неможливо встановити назви медикаментів, які були придбані, витрачену суму, у зв`язку з поганою якістю чека, накладна на придбання ренгенплівки, та квиток на автобус на маршрутом Радивилів-Дубно та Дубно-Радивилів. Вказані документи є неналежними доказами щодо понесених матеріальних збитків.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу ч. 1ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п. 3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_1 з цивільним позовом в межах кримінального провадження не зверталася.

Враховуючи, що вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 жовтня 2018 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди (витрати на лікування) в розмірі 524,52 гривні, яка підтверджена документально наявністю куплених на лікування препаратів призначених лікарем.

Щодо відшкодування витрат на придбання рентгеноплівки, то в медичній карті хворої ОСОБА_1 відсутнє призначення лікаря щодо рентгенографії. Щодо матеріальних витрат, пов`язаних з придбанням квитків на автобус маршрутом Радивилів-Дубно та Дубно-Радивилів, то позивачем не обгрунтовано вказані витрати.

Окрім того, позивач також просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у перебуванні у стресовому стані, нервозності тощо, внаслідок чого, вона зазнає душевних хвилювань.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у та побуті позивача, обсяг душевних страждань, а також, переживання та тривалий біль, які позивач зазнав у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень та відсутність через них можливості продовжувати звичний спосіб свого життя.

В зв`язку з цим, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн., задовольнивши вказані позовні вимоги частково.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення позивача до суду із позовною заявою відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1177 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 4, 12, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 52 копійки у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 (одну тисячу) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ..

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Троцюк