Провадження № 2/932/4762/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 18 серпня 2019 року, в АДРЕСА_1 , позивач зі своєю матір`ю були на прогулянці із своєю собакою породи чіхуахуа. Раптово з подвір`я будинку АДРЕСА_1 на них вискочила собака бійцівської породи з відкритої хвіртки і напала на собаку позивача на прізвисько « ОСОБА_3 ». Позивач намагалася схопити свою собаку, внаслідок чого впала та травмувалася, але собака бійцівської бороди встигла вкусити собаку позивача та завдала їй значні травми і рани. Відповідач у цей час також перебувала на подвір`ї та вибігла на АДРЕСА_1 , але не зробила нічого для відвернення шкоди та продовжувала розмовляти по телефону. Позивач одразу звернулась до ветеринарної клініки, де виявилось, що собака потребує вартісного лікування, необхідно проводити операцію у зв`язку із переломом щелепи. Наступного дня позивач звернулась до Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де вказану подію було зафіксовано (ЖЄО 35019 від 20.08.2019 року). На лікування та операцію собаки позивачем було витрачено 4 152, 10 грн. Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю, що полягає у неналежному утриманні собаки бійцівської породи, заподіяла позивачу матеріальну шкоду у розмірі 4 152, 10 грн. та моральну шкоду, яку оцінює в 20 000, 00 грн. Моральна шкода полягає в тому, що позивач одинока, в неї немає чоловіка, є лише матір і домашня тварина. Вона дуже любить свою собаку на прізвисько « ОСОБА_3 », тому бачити як вона страждає, як їй боляче, спричинило позивачці переживання та стрес. Виходячи з цього, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4 152, 10 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

05.01.2021 року недоліки позовної заяви було усунуто позивачем.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач, незважаючи на неодноразові виклики, до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила.

За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При чому ухвалення заочного рішення можливе при розгляді справи як в порядку загального позовного провадження, так і спрощеного провадження.

З огляду на те, що відповідач не надала відзиву на позовну заяву, не з`явилася в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), а також враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи заочно та ухвалення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 18 серпня 2019 року, в АДРЕСА_1 , собака бійцівської породи, що належить ОСОБА_2 , напала на собаку породи чіхуахуа, належну ОСОБА_1 . Внаслідок нападу собака позивача зазнала важких травм, зокрема, перелом щелепи, рвані рани.

Відповідно до заказ наряду № 38480 від 22 серпня 2019 року, вартість медичних препаратів для проведення операції склала 1 288, 00 грн.

Згідно заказ наряду № 38460 від 22 серпня 2019 року, вартість операції становить 2 448, 00 грн. Крім того, позивачем згідно заказу наряду № 40364 від 03.09.2019 р. сплачено 61, 00 грн. за зняття швів; 280, 00 грн. за пальне; 32, 00 грн. і 43, 00 грн. за ліки. Загальна варіть лікування собака та накладних витрат становить 4 152, 10 грн.

Висновком за результатами перевірки матеріалу ЖЄО № 35019, 35020, 325022 від 20.08.2019 р. встановлено, що 20.07.2019 р. до чергової частини Шевченківського ВП із заявою звернулася гр. ОСОБА_1 , 1991 р.н. щодо протиправних дій з боку своїх сусідів, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , які порушили правила вигулу та утримання собак, унаслідок чого сусідська собака бійцівської породи покусала собаку заявниці. Надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що дійсно сусідська собака напала на їх собаку «Касю. Сусідську собаку вона постійно бачить у дворі за адресою: АДРЕСА_1 , вона є бійцівської породи стафордширський тер`єр. Сусідку ОСОБА_2 знає. Під час події остання не намагалась запобігти нападу собаки, яка була без намордника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідач повинна була забезпечити безпеку оточуючих людей, їхнього майна, тварин. Спричинення шкоди собаці позивача суд кваліфікує як нанесення шкоди безпосередньо майну ОСОБА_1 , оскільки на тварину поширюється правовий режим речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як встановлено нормою ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що собака, яка покусала собаку позивача, була породи «тер`єр стафордширський». Вказана порода відноситься до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов`язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 № 944.

Таким чином, виходячи із загальних положень відшкодування шкоди, суд вважає, що відповідач повинна відшкодувати шкоду, завдану майну ОСОБА_1 , а саме витрати на проведення хірургічного втручання, лікування та проходження реабілітаційного періоду тварини, а також витрати, пов`язані з придбанням ліків та транспортні витрати (пальне для автомобілю).

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до п. 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок завдання травм її домашній тварині, змінився життєвий уклад ОСОБА_1 . Вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, проводити лікування собаки, операцію та слідкувати за нею в післяопераційний період. Навіть після лікування собаки, вона погано приймає їжу, її доводиться годувати з рук тощо. Все це завдає позивачу страждань та емоційний дискомфорт.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керується вимогами добросовісності та розумності, з тим, щоб розмір відшкодування задовольнив потреби особи та не привів до її безпідставного отримання матеріальних благ. Враховуючи обставини справи, тривалість та глибину моральних страждань, ступінь вини особи, яка завдала шкоди, суд вважає можливим оцінити заподіяну моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн. Саме така сума є обґрунтованою і справедливою.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір у розмірі 344, 04 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний), про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 4 152 (чотири тисячі сто п`ятдесят дві) гривні, 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень), 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 344 (триста сорок чотири) гривні, 04 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.А. Кондрашов