печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація в особі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва житлово-експлуатаційна дільниця «Печерська брама»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -Печерська районна в місті Києві державна адміністрація в особі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва житлово-експлуатаційна дільниця «Печерська брама» - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує, тим що на підставі розпорядження на поселення на ліжко-місцеНОМЕР_3 від 21 липня 1988 року виданого АТ «ХК «Київміськбуд» ДП «Екос» житлове управління «Центральне» позивач була вселена в гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Понад сім років позивач намагається отримати ордер на вказану кімнату.

Відповідно до останньої відповіді, яку позивач отримала від Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 січня 2020 року № 105-ОП/К-16343-5 вказано, що ордер на кімнату АДРЕСА_1 видати неможливо, оскільки за цією ж адресою також зареєстрована ОСОБА_2 , яка тривалий час не проживає та має заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Переселити відповідача немає можливості, оскільки у гуртожитку відсутня будь-яка вільна житлова площа. Тому для отримання ордера на вказану кімнату, необхідно зняти з реєстрації відповідача у справі.

Ураховуючи те, що відповідач не проживає у кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1 понад пів-року, відповідно до статті 71, 72 ЖК Української РСР наявна можливість для визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

11 березня 2021 року позивач подала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11 березня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Позивач подала заву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що згідно з розпорядженням АТ «ХК «Київміськбуд» ДП «Екос» житлове управління «Центральне» НОМЕР_3 від 21 липня 1988 року ОСОБА_3 на період з 21 липня 1988 року до 31 грудня 1998 року була вселена в гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на 1 ліжко-місце без зазначення номеру кімнати.

Згідно з актами від 02 грудня 2019 року, 03 лютого 2020 року, 09 грудня 2020 року, складеними мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою у кімнаті АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою, виданою відділом обліку та розподілу житлової площі Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 грудня 2020 року №195 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 22 лютого 1994 року у складі сім`ї з 1 особи.

Згідно з листом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 січня 2020 року № 105-ОП/К-16343-5 гуртожиток на АДРЕСА_1 передано до комунальної власності територіальної громади м. Києва з 01 грудня 2012 року.

По кімнаті АДРЕСА_1 вказаного гуртожитку ведеться два особових рахунки, а саме : рахунок № НОМЕР_1 рахується за ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 - за ОСОБА_2 .

З виходом на місце працівниками ЖЕД «Печерська брама» зафіксовано не проживання ОСОБА_2 .

Відповідно до Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на правових підставах вселені і гуртожитки та фактично проживають у ньому на умовах надання їм ліжко-місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку.

Однак, будь-яка вільна житлова площа у гуртожитку відсутня для розселення, відтак відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_3 ордера на житлову кімнату АДРЕСА_1 .

Встановивши вказані обставини, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР).

За змістом статей 71,72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Судом установлено, що сторони зареєстровані у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з наданням їм ліжко-місць та з відкриттям особових рахунків.

Згідно з актами від 02 грудня 2019 року, 03 лютого 2020 року, 09 грудня 2020 року, складеними мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою у кімнаті АДРЕСА_1.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Положення ЖК Української РСР не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.

Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року № 459/1238/16-ц.

Встановлено, що ОСОБА_3 на час звернення до суду з позовом була зареєстрована та проживала у кімнаті АДРЕСА_1 .

Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки (частина перша статті 127 ЖК Української РСР).

Особи, які проживають у гуртожитку, мають право на зайняття в ньому ліжко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому.

Згідно зі статтею 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Гуртожиток АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва.

Таким чином, у позивача, яка не є власником кімнати у гуртожитку, не виникло право на звернення до суду із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку, який 01 грудня 2012 року переданий на обслуговування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

На підставі наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 71,72 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 353 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація в особі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва житлово-експлуатаційна дільниця «Печерська брама» - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик