Справа №489/4763/20
Провадження №2/489/541/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 вересня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горобченко Сніжана Георгіївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , батько малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, зокрема на: житловий будинок АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є його син - ОСОБА_3 . Вона, як законний представник малолітнього, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 . Який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Приватним нотаріусом 03 серпня 2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_7 є його син ОСОБА_3 . Проте, на житловий будинок АДРЕСА_1 приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з частковою відсутністю документів на вказаний житловий будинок. Спірний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є батьками ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_7 . ОСОБА_8 після смерті батьків залишилася проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому вважається такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_7 на день смерті ОСОБА_8 проживав зі спадкодавицею, а тому фактично прийняв спадщину, однак з заявою для її оформлення не звертався.
Ухвалою суду від 12.10.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12.10.2020, витребувано докази.
Ухвалою суду від 15.01.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.03.1971 року, зареєстрованого в ММБТІ 10.03.1971 року за реєстровим № 4562.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_9 зареєструвала шлюб 30 жовтня 1959 року та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Позивачка в своєму позові зазначає, що ОСОБА_8 після смерті батьків залишилася проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому вважається такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Як вбачається з листа Державного нотаріального архіву Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.10.2020 за вих. № 1489/01-21-2, в результаті перевірки паперових носіїв Другої миколаївської державної нотаріальної контори щодо факту наявності спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що згідно з алфавітними книгами обліку спадкових справ та книгами обліку та реєстрації спадкових справ Другої миколаївської державної нотаріальної контори за період з 2000 по 2007 рік спадкові справи не заводилися.
Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у 1980 році то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого.
Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР, передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР, свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, (чинної, на час існування спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР).
Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Факт проживання ОСОБА_8 на момент смерті разом зі спадкодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 , відповідно до якого остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28 січня 1960 року та квитанціями про сплату комунальних послуг, які надавалися за вищевказаною адресою.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, оскільки на день смерті проживала разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідним сином ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 .
З паспорта громадянина України ОСОБА_7 серії НОМЕР_8 вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 31 травня 1983 року.
Згідно листа Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.10.2020 за вих. № 1371/01-16, за даними алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 відсутня.
Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованою 21.10.2020.
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємців із часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, ОСОБА_7 , як син спадкоємиці, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування, який прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.1261, ч.3 ст. 1268, ст. 1276 ЦК України (в редакції 2004 року), оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.
Факт сумісного проживання ОСОБА_11 разом з сином ОСОБА_7 , також додатково підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 допитаних у судовому засіданні.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на: житловий будинок АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідним сином ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_10 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 , як законний представник малолітнього ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2020 за вих. № 156/02-31, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , оскільки заявником не надано жодних документів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та документів, що підтверджують факт того, що ОСОБА_7 фактично вступив в управління або володіння житловим будинокм АДРЕСА_1 .
03 серпня 2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. видано на ім`я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 17/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Судом визнається доведеною належність житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 померлій особі ОСОБА_7 на момент смерті.
Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горобченко Сніжана Георгіївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горобченко Сніжана Георгіївна, юридична адреса: АДРЕСА_3 .
Суддя Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2021