1Справа № 335/9887/21 2-з/335/205/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко С.П. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ткаченко Сергія Петровича до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство „ Страхова компанія „ ТАС (АТ „СГ „ ТАС (приватне) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ткаченко С.П. звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство „ Страхова компанія „ ТАС (АТ „СГ „ ТАС (приватне) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне майно ОСОБА_2 у межах 203 731,50 гривень.

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказує, що майнова шкода яка була завдана позивачу як потерпілому у розмірі 315 731, 50 грн., перевищує страхову суму (ліміт відповідальності), встановлений у розмірі 130 000 грн., а відтак різниця у розмірі 185 731, 50 грн., підлягає відшкодуванню з відповідача (безпосереднього завдача шкоди). Крім завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, позивачу було завдано моральної шкоди, яку останній оцінює у 18 000 грн.

Відповідно до звіту № 653 про проведення оцінки колісного транспортного засобу „Buick Envision Preferred д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 від 10.08.2021 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні складає 315 731, 5 гривень.

Так, страховик (третя особа) в межах лімітів відповідальності повинен сплатити суму до відшкодування позивачу у розмірі 130 000 гривень.

Відповідач, усвідомлюючи свій обов`язок щодо відшкодування різниці між розміром завданої шкоди та виплаченого страхового відшкодування, не здійснив позивачу такої виплати, що стало наслідком пред`явлення такого позову.

Відтак, вважає, що не забезпечення позову може призвести до утруднення в подальшому виконання рішення суду або взагалі зробить неможливим його виконання, та як наслідок порушить права та інтереси позивача щодо отримання ним належного майнового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення учасників справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити засоби забезпечення позову, в тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши доводи представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд зауважує, що в заяві про забезпечення позову не зазначено будь-яких відомостей щодо конкретного індивідуально визначеного рухомого (нерухомого) майна та грошових коштів, що належить на праві власності саме відповідачу.

За таких обставин, враховуючи вказані вище вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, оскільки представником позивача не конкретизовано, на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача слід накласти арешт.

Також позивачем не надано доказів про вартість майна, на яке він просить накласти арешт, тому неможливо виконати вимогу ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим вимогам.

Крім того, представником позивача не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

За такого суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Крім того, суддя звертає увагу на те, що вказана відмова не порушує права ОСОБА_1 як особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду за наявності для цього підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 247, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко С.П. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ткаченко Сергія Петровича до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство „ Страхова компанія „ ТАС (АТ „СГ „ ТАС (приватне) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.В.Воробйов