Справа № 466/6200/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження , цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності , -

встановив:

13.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визначити, що його частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/4, а також визнати за ним право власності на вказану частку.

Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, згідно із розпорядженням № 58 від 05.11.2001р. Брюховицької селищної ради та свідоцтва про право власності від 05.11.2001р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла одна із співвласників помешкання - ОСОБА_4 , яка є бабусею позивача. В зв`язку з чим, його мати ОСОБА_3 , в січні 2019 року звернулась до суду із позовом про визначення частки спадкодавця у праві власності на майно. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2020р. визначено, що частка померлої ОСОБА_4 у спірній квартирі становить - 1/4 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В подальшому, у зв`язку з неможливістю добровільно дійти згоди на поділ помешкання, його мати ОСОБА_3 повторно зверталась до суду в грудні 2020 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2021р. визначено частку ОСОБА_3 у спірній квартирі , яка становить 1/4 , та визнано за нею право власності на таку.

Зважаючи на те, що при приватизації квартири між ними, як співвласниками будь-якої домовленості щодо розміру часток не було, а вищевказаними рішеннями судів уже визначено частки двох інших співвласників квартири , позивач вважає, що і його частка є рівною з іншими співвласниками і становить також 1/4. Тому змушений звернутись до суду з даними вимогами.

Ухвалою судді від 15.07.2021р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено у спрощеному позовному проваджені.

17.09.2021р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , в якому просить ухвалити рішення, яким також визначити, що його частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/4, та визнати за ним право власності на вказану частку. Свої вимоги мотивує тим, що сторони протягом тривалого часу в добровільному порядку не можуть домовитись щодо користування спірною квартирою. Між тим, оскільки частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, що має місце в даному випадку, змушений звернутись до суду із даними вимогами.

Ухвалою суду від 20.09.2021р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.09.2021р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В останнє судове засідання учасники процесу не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 , захисника Мацієвської А.І., третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, первісний позов підтримують та не заперечують проти задоволення зустрічного.

Аналогічна за змістом заява надійшла від представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Кузь М.В., в якій вони визнають вимоги за первісним позовом, одночасно просять задовольнити зустрічний.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши письмові заяви сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі докази, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 03.12.2018р., станом на 29.12.2012р., квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.11.2001р., виданого Брюховицькою селищною радою, згідно з розпорядження від 05.11.2001р. За № 58р, зареєстрованого Львівським ОДК БТІ та ЕО від 16.11.2001р. в реєстрі за № 732 кн. № 6.

Квартира складається з двох кімнат та кухні, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м.

Даний факт стверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.08.2006р., де вказано що квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Після смерті співвласника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2020р. у цивільній справі № 466/646/19 визначено частку ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 (одна четверта) частина квартири. Також визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 02.07.2014р. право власності на 1/4 частину вищевказаної квартири.

Крім того, рішенням цього ж суду від 01.01.2021р. (справа № 466/9760/20) визначено, що частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становить 1/4 та визнано за нею право власності на вказану частку.

Згідно ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

У пункті 37 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку,як встановлено судом, сторонами не визначено домовленості щодо розміру їх часток у спірній квартирі, а вищевказаними рішенням судів від 17.01.2020р. та 01.04.2021р. визначено частки двох співвласників: ОСОБА_3 та померлої ОСОБА_4 по одній четвертій частині.

Також, сторони визнали позовні вимоги як по первісному так по зустрічному позові, а згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення первісного у зустрічного позовів, оскільки частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 є рівними з усіма іншими співвласниками і становить відповідно 1/4.

Судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,263,265, 354 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/4 (одна четверта)

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 (одну четверту) частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/4 (одна четверта).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 (одну четверту) частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту оголошення, до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. Є. Зима