КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Справа № 359/3742/21
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сич Марії Віталіївни на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 травня 2021 року (суддя Муранова-Лесів І.В.) про забезпечення позову ОСОБА_2 до подання позовної заяви,

встановив:

у квітні 2021р. представник ОСОБА_2 - адвокат Щербина Л.А. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:4537, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0815, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву, представник заявника посилалася на те, що ОСОБА_2 з 2004 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0815, площею 0,720 га, яка розташована на території Бориспільського району, Вишеньківської сільської ради, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №139115. Вказана земельна ділянка огороджена парканом, на ній знаходяться споруди, які на даний час недобудовані та не введені в експлуатацію.

Представник заявника стверджувала, що 20 квітня 2021р. на вказану земельну ділянку прийшли невідомі заявнику особи та повідомили, що земельна ділянка належить їм на праві власності, при цьому надали копію витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 249153331, який містить вказівку на ділянку із зовсім іншим кадастровим номером, а саме :04:001:4537, власником якої є ОСОБА_1 , що набула право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1791, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С.

Представник заявника зазначала, що ОСОБА_2 було здійснено перевірку своєї земельної ділянки в Публічній кадастровій карті та встановлено, що наразі її земельна ділянка територіально розташована зовсім у іншому місці та має інші межі та поворотні точки координат. До того ж земельна ділянка, на яку перенесено координати, має ще два присвоєних кадастрових номери. При цьому, земельна ділянка №:04:001:4537 ідентична тій, план якої міститься в Державному акті на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №139115. Також заявнику стало відомо, що зміни

поворотних точок належної їй земельної ділянки були здійснені на підставі поданої Державному кадастровому реєстратору підприємством ТОВ «УБА-Елітбуд» заяви щодо виправлення відомостей до Державного земельного кадастру по належній їй земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0815, хоча вказане товариство заявниці невідомо і жодних повноважень для здійснення від її імені будь-яких дій з її земельною ділянкою товариству надано не було.

Представник заявника стверджувала, що наразі належній ОСОБА_2 земельній ділянці присвоєно новий кадастровий номер №:04:001:4537 та здійснено її подальший перепродаж ОСОБА_1 , чим порушено право заявника на володіння, користування та розпорядження належним майном.

Представник заявника вважала, що враховуючи протиправний характер відчуження земельної ділянки, а також те, що 16 лютого 2021 року уже здійснено перепродаж спірної земельної ділянки, у разі невжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 та інші особи після отримання позову, зможуть відчужити все або частину із спірного майна на користь третіх осіб, що істотно ускладнить або ж і взагалі унеможливить виконання рішення суду, оскільки будь яке подальше розпорядження ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером, яке зареєстроване на її прізвище, до вирішення питання про право на земельну ділянку, призведе до порушення прав та інтересів ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 травня 2021 року заяву задоволено, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:4537, площею 0,719 га, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0815, площею 0,72 га з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сич М.В., просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Адвокат Сич М.В. посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, не врахування не надання ОСОБА_2 документів у підтвердження права власності на спірну земельну ділянку, та необґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_1 стверджує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції взагалі не містить доводів на користь того, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для забезпечення в наступному виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Адвокат Сич М.В. стверджує, що суд першої інстанції безпідставно визначив право власності позивача на спірні земельні ділянки, оскільки в заяві про забезпечення позову було зазначено, що у позивача відсутня вся документація щодо відчуження належної їй земельної ділянки, оскільки розпорядником такої інформації являється ГУ Держгеокадастру в Київській області та приватний нотаріус.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0815 є Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 138115, а не як стверджує позивач - № 139115.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Щербина Л.А. просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Петрушенко А.І., будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.139), у судове засідання 14 грудня 2021 року не з`явився, 13 грудня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від імені представника ОСОБА_1 -

адвоката Сич М.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку із прийняттям нею участі у невідкладних слідчих діях, які відбудуться у Деснянському районі міста Києва. Клопотання електронним підписом не підписане.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частинами 1 та 2 статті 182 ЦПК України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Частиною 2 статті 183 ЦПК України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Виходячи з вищевикладеного, клопотання адвоката Сич М.В., яке не підписане електронним підписом, вважається не підписаним особою, яка його подала, а відтак не підлягає розгляду судом.

Враховуючи, що адвокат Сич М.В. надавала свої пояснення по суті апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вирішила за можливе закінчити розгляд справи у відсутність представника ОСОБА_1 - адвоката Сич М.В.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сич М.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_2 - адвокат Щербини Л.А., яка просила залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та надані учасниками справи документи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів 28 вересня 2004 року, земельна ділянка, площею 0,720 га, з кадастровим номером :04:001:0815, яка знаходиться у Бориспільському районі, Вишеньківська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва, належить на праві власності ОСОБА_2 . Державний акт видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 2 липня 2004 року. Право власності ОСОБА_2 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 червня 2017 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 квітня 2021 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:4537, площею 0,719 га, з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, зареєстрована на праві власності на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2021 року.

Зміна координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0815, яка знаходиться у Бориспільському районі, Вишеньківська сільська рада, була здійснена державним кадастровим реєстратором на підставі заяви ТОВ «УБА_Елітбуд».

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що надані письмові докази свідчать про наявність між сторонами спору з приводу однієї і тієї ж земельної

ділянки, тому у разі не забезпечення позову та відчуження спірної земельної ділянки, вказана обставина може значно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо відновлення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, за змістом наведених вище норм умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, які можуть призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від

вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в

результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_2 - адвокат Щербина ЛА. зазначала, що ОСОБА_2 має намір подати позовну заяву на захист своїх порушених прав, спірна земельна ділянка вже була відчужена, тому незабезпечення позову шляхом накладення на неї арешту, може призвести до відчуження спірної земельної ділянки, що ускладнить поновлення прав ОСОБА_2 .

З наданих документів вбачається, що між сторонами існує спір стосовно земельної ділянки, площею 0,720 га, яка розташована у Бориспільському районі, Вишеньківська сільська рада.

За твердженням представника ОСОБА_2 - адвоката Щербини Л.А. вказана земельна ділянка має кадастровий номер :04:001:0815, а за твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Сич М.В. кадастровий номер земельної ділянки - :04:001:4537.

Порівняння планів земельних ділянок дає підстави для висновку, що вони є схожими, мають однакову площу, місце розташування та поворотні точки.

Аналіз вказаних обставин дає підстави для висновку, що предметом спору буде одна і та ж земельна ділянка.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Як зазначала представник ОСОБА_2 - адвокат Щербина Л.А., спір буде стосуватися майнових прав ОСОБА_2 на земельну ділянку, ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2021 року, тому через ризик її відчуження на користь третіх осіб, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:4537 може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення майнового позову.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Отже, у разі подання ОСОБА_2 позовної заяви, предметом якої будуть

вимоги немайнового характеру, рішення суду не підлягатиме примусовому виконання, а тому незабезпечення позову у обраний спосіб не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що правових підстав для висновку, що спосіб забезпечення позову, який просила застосувати представник ОСОБА_2 - адвокат Щербина Л.А. до подання позовної заяви, не є співмірним із позовними вимогами, які ОСОБА_2 мала намір заявити, суд першої інстанції не мав.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 150 ЦПК України арешт може бути накладений тільки на майно, яке належить відповідачеві, тому помилковим є накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 .

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0815, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 , підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно оцінені надані докази, однак допущено порушення норм процесуального права в частині накладення арешту на майно ОСОБА_2 , тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню, в іншій частині ухвала суду відповідає нормам процесуального права, які передбачають право забезпечити позов до подання позовної заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сич Марії Віталіївни задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 травня 2021 року в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0815, площею 0,72 га з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , скасувати, у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвокат Щербини Лілії Анатоліївни про накладення арешту на зазначену земельну ділянку відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк