Справа № 367/2288/21
Провадження №2/367/3966/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Артеменко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 05.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Голосіївським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 764. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 28 лютого 2021 року сторони припинили проживати разом як сім`я та не ведуть спільне господарство, а також спільний бюджет. Любов та повага між сторонами відсутні. З вини відповідача проживання та збереження сімї стали неможливими. Відповідач проявляє до неї неповагу. В присутності малолітньої дитини підіймає руку на неї. 01.03.2021 року вона звернулася до Ірпінської центральної міської лікарні де їй була надана медична допомога у зв`язку з забоями мяких тканин, пришкірних гематомах обох кінцівок. Постійно знаходиться в психологічному напруженні та страху. За час спільного проживання відповідач належним чином матеріально не забезпечував її та не надавав необхідних для жінки коштів для придбання засобів гігієни та інших дрібниць. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить розірвати шлюб, стягнути з відовідача на користь позивача судовий збір, а також витрати за надання юридичних послуг та правової допомоги.

30.06.2021 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, вказуючи, що в частині розірвання шлюбу відповідач не заперечує, що стосується витрат за надання юридичних послуг та правової допомогу просить відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи його відсутності, позовні вимоги визнав з урахуванням наданого суду відзиву на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 05.10.2018 року Голосіївським районним у місті Києві віддом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві , актовий запис № 764.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 5 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі ст. 104, 110-115 Сімейного кодексу України, ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 05.10.2018 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 764.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 908,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду на12бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза