ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №201/8931/21
Провадження №2-о/201/177/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

представників Органу опіки та піклування Голик О.Л., Соколянської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи - ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради.

Заявниця у своїй заяві посилається на те, вона з 04 серпня 2012 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 який було зареєстровано Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис за № 768. У шлюбі народилися діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з заявником, за адресою її реєстрації. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року по справі № 201/8570/20 шлюб між сторонами було розірвано. ОСОБА_1 зазначає, що на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_3 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати заявнику та її рідним фізичною розправою, а також відібранням дітей. Заявниця зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_3 . На її адресу та членів її родини постійно надходять, погрози, як в телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. Крім того, ОСОБА_3 почав систематично проявляти стосовно заявниці безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися в її адресу нецензурною лайкою що породжує як психологічне, так і фізичне домашнє насильство як стосовно заявниці, так і стосовно спільних малолітніх дітей. Спільні із ОСОБА_3 діти неодноразово ставали як і жертвою домашнього насильства, так і його очевидцями. З метою фіксації факту прояву домашнього насильства з боку ОСОБА_3 до спільних з заявницею дітей було подано відповідну заяву-повідомлення до Управління-служби у справах дітей Жовтневої районної у місті Дніпрі ради. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3

13 вересня 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 , в якому останній просив суд відмовити у її задоволенні, оскільки остання надала докази, які не містять підтвердження вказаних заявницею обставин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву про видачу обмежувального припису підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні заяви відмовити.

Представники Органу опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року. У шлюбі народилися діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року по справі № 201/8570/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Згідно довідки №1237 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 10 лютого 2021 року, за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (уповноважений власник), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_6 (син).

Також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року у справі №201/4881/21 частково задоволено заяву ОСОБА_1 , вирішено видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , а саме:

-заборонено ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонено ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_1 за наступними адресами: АДРЕСА_1 (приміщення фактичного місця мешкання ОСОБА_1 ); АДРЕСА_2 , (приміщення комунального позашкільного навчального закладу «Дитячий сад санаторного типу № 14» ДМР); АДРЕСА_3 (приміщення КЗО «Спеціалізована школа № 71» ДМР);

-заборонено ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 якщо вона за власним бажанням перебуваю (перебувають) у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з ОСОБА_1 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року було скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, в частині видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 .

Нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч. 3 ст. 26 цього закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису необхідно надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів бувшого подружжя, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, слід дійти до висновку що заявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї та спільних дітей учасників справи з боку ОСОБА_3 .

Сам факт звернення заявника до Управління-служби у справах дітей Жовтневої районної у місті Дніпрі ради не доводить вчинення ОСОБА_3 насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Факт неприязних стосунків, небажання зустрічей, не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису.

Підстав для застосування інших спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - судом не встановлено.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що після скасування Дніпровським апеляційним судом 31 серпня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року про видачу обмежувального припису у справі №201/4881/21, ОСОБА_1 вже 02 вересня 2021 року знову звернулась до суду з аналогічною заявою, до якої не було надано жодних нових належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 насильства в сім`ї, слід дійти до висновку про неможливість задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев