ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Кашуба Ж.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Більшовик», розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах та на житловий будинок АДРЕСА_1 . 10.12.2001 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого все належне їй майно вона заповіла позивачу. На частину спадкового майна, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Більшовик», розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Реалізуючи своє право на іншу частину спадщини, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного представник позивача просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності нажитловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 листопада 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання представник позивача не з`явилася, через канцелярію суду подала заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, електронною поштою направили клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради та ухвалити рішення згідно закону.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про смерть №8 від 21.08.2003 року, виданою Дмитрівською сільською радою народних депутатів Фастівського району Київської області /а.с.11/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Більшовик», розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах та на житловий будинок АДРЕСА_1 .

10 грудня 2001 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого все належне їй майно вона заповіла позивачу, ОСОБА_1 .

На частину спадкового майна, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Більшовик», розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом /а.с.13/.

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради народних депутатів Фастівського району Київської області №314 від 04.08.2006 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зробила поточний ремонт в будинку, обробляла землю, доглядала за садом, сплачувала необхідні платежі, податки /а.с.12/.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , а отже є, в силу ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємицею першої черги спадкування.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність житловий будинку АДРЕСА_1 , оскільки фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який в свою чергу набув у власність житловий будинок, що підтверджується довідкою Фастівського МБТІ /а.с.19/, відповідно до якої право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Дмитрівською сільською радою 30.11.1988 року, згідно рішення Фастівської районної ради №89 від 27.06.1988 року, зареєстрованого в Фастівському БТІ в реєстрову книгу під реєстровим № 128 /а.с.14/.

З роз`яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 4, 12, 81, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності нажитловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська