Справа № 703/1428/21
28 вересня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Бондаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином
05 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаної позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок його протиправних дій у сумі 2254 гривні 00 копійок, та моральну шкоду, завдану внаслідок його протиправних дій у сумі 5000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 серпня 2018 року ОСОБА_2 маючи вільний доступ до платіжного рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я позивача, умисно та з корисливих мотивів, за допомогою інтернет додатку «Приват 24», перевів з рахунку кошти в сумі 2002 гривні на платіжний рахунок в цій же банківській установі, відкритий на ім`я ОСОБА_4 , який перебував у користуванні відповідача та який оформлений на контактний номер, який використовував відповідач. Після цього, відповідач продовжуючи свій злочинний умисел, 11 серпня 2018 року, маючи вільний доступ до рахунку позивач, повторно, умисно, з корисливих мотивів, за допомогою інтернет додатку «Приват 24» перевів з її рахунку залишок коштів, які на ньому знаходилися в сумі 252 гривні на рахунок ОСОБА_4 , який відповідач використовував вільно в своїх цілях та на власний розсуд. Таким чином, реалізуючи свій злочинний намір, відповідачем завдано позивачу матеріальних збитків на суму 2254 гривні 00 копійок. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року у справі №703/2060/21 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, за вищевказаних обставин та призначено покарання у виді 5 місяців арешту. Станом на день звернення з даним позовом завдана позивачу шкода, завдана відповідачем за вищевказаних обставин, не відшкодована.
Крім того, протягом періоду з часу вчинення відповідачем злочину відносно позивача та по день винесення судом рішення про визнання його винним, відповідач всіляко ухилявся від обов`язку з`явитися до суду, в зв`язку з чим до нього неодноразово застосовувалися заходи направлені на примусову доставку його до суду. Зазначені обставини позбавляли позивача можливості отримати належне відшкодування від відповідача за завдану матеріальну шкоду та завдали її моральних переживань і страждань, оскільки відповідач не приховував факту неповаги як до неї, так і до суду. Відповідач неодноразово проявляв неповагу та принижував позивача в судових засіданнях по вказаній справі. Неодноразово сміявся над її фізіологічними вадами. Станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою позивач є інвалідом 3 групи з дитинства та має певні фізичні вади, але даний факт не є підставою для глузування з неї відповідачем, а тим більше вчиняти щодо неї вищевказані протиправні дії. На даний час позивач не має постійного місця заробітку. Всі її доходи, переважно мають нетривалий характер, а розмір оплати дорівнює мінімальній заробітній платі. Дії відповідача змусили позивача жити практично в боргу, оскільки була вимушена позичати кошти в сусідів для купівлі їжі. Факт крадіжки коштів та відсутності можливості купувати собі ліки і їжу суттєво вплинули на психологічний, психічний стан позивача. Моральну шкоду від протиправної поведінки відповідача оцінює у 5000 гривень, яка полягає у розладі її душевного здоров`я внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, безсонності та знервованості.
З врахуванням викладено, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 26 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на зареєстроване у передбаченому законом порядку місце його проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувало кримінальне провадження №703/2060/19, 1-кп/703/153/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України.
За результатами розгляду вищевказаного кримінального провадження Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 26 лютого 2021 року постановлено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та, з врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання у виді 5 місяців арешту (а.с.8-9).
Вказаний вирок учасниками провадження до суду апеляційної інстанції не осаджувався та втупив у законну силу 30 березня 2021 року.
Згідно диспозиції ч.1 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за вказаною частиною статті настає у разі таємного викрадення чужого майна (крадіжки).
Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом під час розгляду кримінального провадження №703/2060/19, 1-кп/703/153/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, встановлено, що: « ОСОБА_2 09 серпня 2018 року, маючи вільний доступ до платіжного рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 відкритого на ім`я клієнта ОСОБА_1 умисно, таємно та з корисливих мотивів через Інтернет додаток «Приват24» перевів грошові кошти в сумі 2002 гривні 00 копійок на платіжний рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 відкритого на ім`я клієнта ОСОБА_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_2 та який оформлений на контактний номер, яким користується останній.
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 11 серпня 2018 року, маючи вільний доступ до платіжного рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 відкритого на ім`я клієнта ОСОБА_1 умисно, таємно та з корисливих мотивів через Інтернет додаток «Приват24» перевів грошові кошти в сумі 252 гривні 00 копійко на платіжний рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 відкритого на ім`я клієнта ОСОБА_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_2 та який оформлений на контактний номер, яким користується останній.
Таким чином, реалізуючи свій єдиний злочинний намір ОСОБА_2 таємно викрав чуже майно, а саме грошові кошти на загальну суму 2254 гривні 00 копійок, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вказану суму». (а.с.8-9).
Згідно ч.6 ст.82 ЦК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_6 з цивільним позовом в межах кримінального провадження не зверталався.
Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Доказів відшкодування ОСОБА_2 матеріальної шкоди у сумі 2254 гривні 00 копійок, яка завдана позивачу ОСОБА_1 , завданої кримінальним правопорушенням, матеріали справи не містять та відповідачем не надані.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Так, позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушення та оцінена нею у сумі 5000 гривень, вказує на те, що неявки відповідача у судові засідання з розгляду кримінального провадження, позбавляло її можливості отримати належне відшкодування від відповідача за завдану матеріальну шкоду та завдали її моральних переживань і страждань, оскільки відповідач не приховував факту неповаги як до неї, так і до суду. Відповідач неодноразово проявляв неповагу та принижував позивача в судових засіданнях по вказаній справі. Неодноразово сміявся над її фізіологічними вадами. Крім того, зазначає, що на даний час вона не має постійного місця заробітку, всі її доходи, переважно мають нетривалий характер, а розмір оплати дорівнює мінімальній заробітній платі. Дії відповідача змусили її жити практично в боргу, оскільки була вимушена позичати кошти в сусідів для купівлі їжі. Факт крадіжки коштів та відсутності можливості купувати собі ліки і їжу суттєво вплинули на її психологічний, психічний стан. Моральна шкода полягає у розладі її душевного здоров`я внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, безсонності та знервованості.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Однак, доказів, які підтверджують обставини, на які посилається позивач як на підставу обґрунтування заявленої моральної шкоди, окрім доказу встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з дитинства безтерміново, матеріали справи не містять та позивачем не додано.
Разом з тим, суд враховує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, у зв`язку із завданими матеріальної шкоди, позивач зазнала моральної шкоди, однак заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, є надмірною та необґрунтованою з огляду на відсутність тяжких наслідків.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань ОСОБА_1 , яких вона зазнала в зв`язку з вчиненням протиправних дій відповідача, їх тривалість, а також принципи розумності та справедливості, та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 2000 гривень.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, відповідно до ст.22, 1166, 1177 ЦК України та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, у сумі 2254 (дві тисячі двісті п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а всього - 4254 (чотири тисячі двісті п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко