Номер провадження 2/754/5288/21
Справа №754/9979/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Сінєльніковій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 , який зареєстрований у квартирі за згодою власника. З червня 2016 року відповідач у квартирі не проживає, оскільки добровільно виїхав з квартири і на даний час проживає за іншою адресою. З того часу відповідач квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підстав викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи не з`явився. Письмові матеріали справи містять письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримує у повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить позивачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.11.2021 року № 4845 (а.с.8).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, на даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ..

На підтвердження доводів позивача про відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі, останнім надано акт від 28.06.2021 року, відповідно до якого мешканці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2016 року (а.с.14).

Матеріали справи містять письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які підтверджують ту обставину, що відповідача ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та певний час проживав з позивачем за вище вказаною адресою. З червня 2016 року ОСОБА_2 у квартирі не проживає, оскільки на даний час проживає за іншою адресою. З того часу відповідач квартирою не цікавиться, витрати, пов`язані з квартирою не несе.

Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , оскільки із наданих пояснень неможливо встановити з якого часу вказані особи зареєстровані, а також чи дійсно проживають за адресою вказаною у заявах та можуть підтвердити відсутність відповідача у спірній квартирі понад шість місяців. Вказані особи не були допитані як свідки, відповідне клопотання подано не було.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Судом встановлено, що у 2016 році відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1 та на даний час в квартирі не проживає.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК УКраїни, у зв`язку з задоволення позову, з відповідача підлягнає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді половини сплаченого судового збору у розмірі 454 грн.

Повернути ОСОБА_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 454 грн. сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.06.2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОККП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.О. Сенюта