Провадження № 2/734/820/21 Справа № 734/2400/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 вересня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - Колоколуши Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Козелець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування жилим приміщенням - належним позивачці на праві приватної власності, житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що наявність реєстрації відповідача у належному позивачу будинку на праві приватної власності, позбавляє її можливості у повній мірі користуватися належним правом по утриманню житла та несе додаткові обов`язки та витрати по його утриманню, зокрема вона не має змоги отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Добровільно на зняття з реєстрації ОСОБА_2 не погоджується.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про судовий розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згодна на винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про судове засідання повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.08.2008 року право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить позивачу у справі, ОСОБА_1 . Вказаний факт підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19866233 від 12.08.2008 року.

Відповідач у справі, ОСОБА_2 , для позивачки є онуком. Своє місце проживання зареєстрував у будинку позивача з 16.11.2001 року, з того часу час від часу проживав, частіше у літній період, а починаючи з 2011 року фактично змінив своє місце проживання не знімаючись з реєстрації, пішов жити до іншого місця.

Будь-яких відносин з того часу і на даний момент позивачка з ним не підтримує, протягом зазначеного часу за місцем своєї реєстрації він не проживав без поважних причин і навіть не провідував позивачку. Його особистих речей у будинку не має.

Всі обов`язки по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг та газопостачання, а також електроенергії, наразі позивачка несе самостійно. Наявність реєстрації відповідача у належному позивачу будинку на праві приватної власності позбавляє її можливості у повній мірі користуватися належним правом по утриманню житла та позивачкою несуться додаткові обов`язки та витрати по його утриманню, зокрема вона не маю змоги отримати субсидію на оплату комунальних послуг.

Враховуючи той факт, що відповідач без поважних причин не проживає (відсутній) в належному позивачу будинку на праві приватної власності протягом 10 років, можна вважати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 34 Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Будинок АДРЕСА_1 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування жилим приміщенням - належним ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С.М. Бараненко