Справа № 450/2190/21 Провадження № 2/450/1390/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Гев`як Ю. С.

представника позивача Таргонія В. М.

представника відповідача Підгородньої І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Таргоній Вадим Миколайович до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю, -

в с т а н о в и в :

представник позивачів звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 250000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 250000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.11.2019 року в селі Підбірці, Пустомитівського району, Львівської області, на перегоні Підбірці-Борщовичі, 1464 км., 10 пікет, парна колія, поїзд №8554, локомотив ВЛ80т №433 під керуванням машиніста ОСОБА_5 , скоїв наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер. 09.11.2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001698 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого від 11.02.2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 0001698, було закрито. В ході досудового розслідування було призначено і проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 . Згідно висновку експерта №245/2019 від 29.11.2019 року між тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті наїзду потягом та смертю наявний причинно-наслідковий зв`язок. Отже, між наїздом на ОСОБА_6 поїздом №8554, локомотив ВЛ80т №433 (тобто джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України) та смертю останнього, наявний причинно-наслідковий зв`язок. Власником потяга є АТ «Українська Залізниця», а машиніст даного потяга - ОСОБА_5 є працівником АТ «Українська Залізниця». Досудовим розслідуванням встановлено, що поїздом №8554, локомотив ВЛ80т №433 керував машиніст ОСОБА_5 , приписка - локомотивне депо Здолбунів (ТЧ-14), Львівська регіональна філія Акціонерного товариства «Українська Залізниця». Позивачі, які є батьками загиблого, втратили рідного сина, близьку людину, який був їх опорою та підтримкою. Повністю зруйновано їх нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивачі були близькими з сином, постійно спілкувалися, отримували підтримку та допомогу. Смерть сина викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Втрата сина беззаперечно призвела до необхідності докладати зусиль для організації свого життя і в майбутньому. Вони більше не зможуть розраховувати на підтримку сина. Крім того, враховуючи, що з віком в людини зменшується можливість самостійно забезпечувати своє існування, позивачам доведеться з часом докладати все більше зусиль для організації свого життя. Отже, позивачі втратили підтримку та допомогу, а також можливість отримувати таку підтримку та допомогу в майбутньому. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Будь-які зусилля з боку позивачів не призведуть до позитивної зміни в їхньому житті, оскільки вони втратили сина назавжди. Смертю сина було зруйновано найважливіший життєвий зв`язок, який в будь-якому випадку відновлений чи замінений бути не може. Позивачі старшого віку і мають проблеми зі здоров`ям, тому їх життя однозначно докорінно змінилось, і такі зміни будуть продовжуватись все їхнє життя лише посилюючись з часом. Безумовно, для батьків втрата дитини є найтяжчою втратою, незалежно від віку. Особливістю заподіяної моральної шкоди в даному випадку є її незворотність і тяжкість. Страждання пов`язані з смертю відрізняються від інших життєвих емоцій саме тяжкістю і глибиною. Звістка про смерть сина спричинила тяжкі страждання для позивачів, які не припиняються й досі. Враховуючи вік позивачів, такі страждання особливо тяжко впливають на їх здоров`я, і безумовно заподіюють особливі страждання та муки. Внаслідок смерті сина, позивачів переслідує відчуття самотності, тривожності. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Життя позивачів непоправно змінилось, в зв`язку зі смертю сина вони переживають надзвичайні страждання та негативні почуття, враховуючи, що найважливіший життєвий зв`язок зруйнований, а також те, що позивачі позбавлені допомоги та підтримки, вони оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті -500 000,00 гривень, тобто рівноцінно на кожного з позивачів по 250 000,00 гривень.

09.06.2021 року провадження у справі відкрито.

16.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов заперечив у повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування покликається на те, що покликається на те, що загиблим було порушено Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, зокрема визначені розділ 2 правила безпеки для пішоходів, допускаючи потрапляння під потяг, а також перебував у стані алкогольного сп`яніння - 2,89 проміле. При цьому потяг, на відміну від автомобільного транспорту, не в змозі об`їхати потерпілого та має великий гальмівний шлях. Також представник відповідача вважає недоведеним позивачами розміру морального відшкодування через те, що ними не надано висновку судово-психологічної експертизи, якою може бути встановлено такий розмір. Відтак, оскільки загибель ОСОБА_6 відбулась внаслідок його грубої необережності та ще у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважає наявними правові підстави для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.

04.08.2021 року справу призначено до судового розгляду.

25.08.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивачів зазначив, що порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, так і наявність стану алкогольного сп`яніння, згідно практики Верховного Суду, є предметом оцінки судом доказів у сукупності, але в жодному разі не є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди батькам загиблого.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить такий задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав наведених у відзиві, просить в задоволенні такого відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 08.11.2019, близько 21.00 год. в с. Підбірці, Пустомитівського району Львівської області, на перегоні Борщовичі-Підбірці, 1464 км., 10 пікет, парна колія виявлено труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель, АДРЕСА_1 , який загинув внаслідок травм отриманих від наїзду поїзда. 09.11.2019 по даному факту відомості внесено в ЄРДР, відкрито кримінальне провадження за №0001698 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.276 КК України.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області Б. Боровця від 11.02.2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001698 від 09.11.2019 року закрито за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Згідно висновку експерта №245/2019 від 29.11.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_6 , 1981р. настала внаслідок політравми: переломи кісток черепа, ребер, правого стегна, лівої ключиці, розрив печінки, селезінки, легені. Враховуючи ранні трупні зміни, а саме трупне одубіння, трупні плями та охолодження тіла можна вважати, що смерть ОСОБА_6 , 1981 р. н., настала близько 3-4 діб до проведення експертизи, імовірно 08 листопада 2019 року. При експертизі трупа не виявлено захворювань, які були б в причинному зв`язку з настанням смерті. При експертизі трупа виявлено на чолі зліва, обох колінах, передній поверхні лівої стопи 5 ран, на чолі зліва, лівій щоці, зовнішній поверхні лівого плеча, лівій боковій поверхні грудної клітки, зовнішній поверхні лівого стегна і гомілки множинні садна, перелом правого стегна, перелом лівої ключиці, перелом 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва по передньо-пахвовій лінії, розрив лівої легені, розриви печінки та селезінки, багатоуламковий перелом кісток склепіння і основи черепа з розривами твердою мозкової оболонки, розчавленням тканини головного мозку, крововиливами в м,які мозкові оболонки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, якими могли бути удари виступаючими частинами поїзда, який рухався, були загрозливими для життя в момент заподіяння, сприяли настанню смерті і в живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 , 1981р. н.. виявлено етиловий спирт в кількості 2,89 проміле, що у живих осіб відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вимоги частини другої та третьої статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до вимог частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц).

За наведених фактичних обставин спору та його правового регулювання, суд вважає встановленим факт завдання позивачам моральної шкоди через загибель їх сина ОСОБА_6 , 08.11.2019 року внаслідок травм отриманих від наїзду поїзда № 8554, локомотив ВЛ80т № 433, яким керував машиніст ОСОБА_5 , помічник машиніста ОСОБА_7 локомотивного депо Здолбунів (ТЧ-14) Львівської регіональної філії АТ «Українська залізниця».

Встановлено судом та визнано відповідачем, що власником поїзда № 8554, локомотив ВЛ80т № 433, яким керував машиніст ОСОБА_5 , помічник машиніста ОСОБА_7 локомотивного депо Здолбунів (ТЧ-14) Львівської регіональної філії АТ «Українська залізниця», є відповідач по справі (АТ «Українська Залізниця»).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.09.1981 року вбчається, що Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - позивачі у справі.

Подібна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №355/812/17 (провадження №61-10154 св 18), яка в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для суду, де Судом констатовано, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, не навели мотивів, що свідчили би про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування. Хоча у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Суди першої й апеляційної інстанцій вважали за необхідне задовольнити позовну вимогу у розмірі майже вдесятеро меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Більше того, Суд зазначив, що висновок судів про те, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Однак, обставин непереборної силі або умислу потерпілого судом не встановлено. При цьому, суд вважає необґрунтованими покликання представника відповідача на наявність у діях загиблого умислу, оскільки такі доводи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно з вимогами статті 23 Цивільного кодексу України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом міністра транспорту України №1059 від 22.11.2007 року, а саме п. 2.5 та 2.6 де вказано, що пішоходам забороняється ходити по залізничним коліям та переходити і перебігати через залізничні колії перед потягом, що наближається, до якого залишилось менш як 400 метрів.

Пунктом 2.20 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті передбачено, що пішоходам забороняється знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує те, що вина та протиправність дій Акціонерного товариства «Українська залізниця» відсутні, оскільки в силу закону відповідач несе цивільно-правову відповідальність без вини, смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, суд вважає за доцільне частково задоволити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі по 100 000,00 грн. на користь кожного з позивачів, враховуючи фактичні обставини справи, поведінку померлого, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, буде співмірним із фактом заподіяння шкоди та глибиною моральних страждань позивачів у даній справі.

Подібна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 355/981/16-ц.

Також, суд вважає, що в діях потерпілого мала місце необережність, яка сприяла виникненню моральної шкоди, що виразилася в порушенні Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, а саме переході через залізничні колії перед потягом, що наближається на відстані менше 400 метрів, та перебуванні потерпілого у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, що стосується доводів відзиву на позовну заяву щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди через те, що загибель ОСОБА_6 відбулась внаслідок його власного умислу та ще у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують загибелі потерпілого внаслідок наїзду на нього потяга та спричинення у зв`язку із цим моральної шкоди позивачам, а лише може бути підставою для зменшення розміру такого морального відшкодування.

Отже, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що моральна шкода позивачам завдана смертю їх молодого сина, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачам душевні страждання; зазначені обставини істотно змінюють життя позивачів, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому з віком додаткові зусилля з їх боку на організацію свого життя та їх матеріальне забезпечення, ураховуючи їх вік. Відновити становище, яке існувало до смерті сина у житті позивачів, на думку суду, не можливо. За наслідками смерті позивачі позбавлені матеріальної та моральної підтримки з боку померлого у житті в майбутньому.

Разом із тим, суд ураховує, що смерть сина позивачів спричинена також у зв`язку з його особистою необережність та переходом, перебуванні на залізничній колії у місці, яке для цього не пристосовано, а отже однією з причин загибелі є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті та перебування загиблого у стані алкогольного сп`яніння, що тягне за собою зменшення розміру морального відшкодування.

Відтак, із огляду на те, що позивачі просили стягнути у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі по 250 000,00 грн. кожному, а тому з урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що стягненню підлягає сума у розмірі 200 000,00 грн., по 100000,00 грн. кожному позивачу, що на думки суму, буде розумним, справедливим і належним розміром морального відшкодуванням у цьому випадку.

У відповідності до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу підпункту 5 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачі при подачі позову були звільнені від сплати судового збору в силу пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог у розмірі 200 000,00 грн., такий збір у розмірі 3000 грн. (1,5% х 200000,00) слід стягнути із відповідача на користь держави.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76-80, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Таргоній Вадим Миколайович до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю - задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 100000,00 (сто тисяч гривень 00 копійок) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 100000,00 (сто тисяч гривень 00 копійок) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) в дохід держави 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук