Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

позивача- ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним шлюб, укладений з відповідачкою 11 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 984.

Посилається в позові на те, що 11 липня 2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, на реєстрації якого наполягала відповідачка.

Від шлюбу спільних дітей не мають.

Після укладення шлюбу відповідачка наполягала на тому, щоб він зареєстрував її в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

16 лютого 2011 року він надав згоду на її реєстрацію місця проживання в квартирі.

Крім того, 03 серпня 2019 році він подарував відповідачці Ѕ частину даної квартири.

Після укладення договору відповідачка різко змінила ставлення до нього та перестала підтримувати шлюбні відносини, а в лютому 2020 року при свідках заявила йому, що вона укладала шлюб тільки з тих причин, що їй було потрібно житло і реєстрація за місцем проживання, жодних намірів створювати повноцінну сім`ю вона не мала.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 11 листопада 2021 року.

/ а. с. 23 /

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач до суду не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставила.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК Україн визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцієюі законами України.

Згідно із ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні питання щодо фіктивності шлюбу необхідно встановити, зокрема: стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Статтями 40, 41 СК України встановлені вичерпні випадки недійсності шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 липня 2009 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюб між сторонами було укладено за їх взаємною згодою.

Волевиявлення сторін на укладення шлюбу було добровільним.

/ а. с. 8 /

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, під час шлюбу йому була надана квартира АДРЕСА_1 складом сім`ї 2 особи - він та дружина - відповідачка в справі.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що вказана квартира була приватизована ними в рівних частках, про що 27 квітня 2015 року відділом приватизації Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації їм було видано Свідоцтво про право власності.

Саме належну йому Ѕ частину даної квартири він 03 серпня 2019 року, тобто через 10 років після реєстрації шлюбу, подарував відповідачці.

Відповідно до ст. 45 СК України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої покликання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю.

Однак не може бути визнаний шлюб фіктивним, коли особи, що зареєстрували такий шлюб, згодом фактично створили сім`ю, яка відповідає всім її вимогам.

Якщо одна сторона намагалася використати реєстрацію шлюбу в своїх корисних цілях, а інша вважала, що укладає дійсний шлюб, то такий шлюб має бути визнаний не фіктивним, а укладеним під впливом обману, тобто з порушенням вимог ст. 24 СК України про необхідність взаємної згоди на укладення шлюбу.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що шлюб ним укладався з метою створення сім`ї.

Звертаючись до суду, будь-яких доказів, які б давали підстави для висновку про відсутність у відповідачки наміру створення сім`ї, позивач не надав.

Допитані в судовому засіданні за ініціативою позивача свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будь-яких обставин щодо умов та підстав укладення шлюбу між сторонами не повідомили.

Щодо тверджень позивача про реєстрацію відповідачкою шлюбу лише з метою отримання житла, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Позивач у судовому засіданні не заперечував і це підтверджується наданим ним Ордером від 16 лютого 2011 року, квартира АДРЕСА_1 була надана йому на сім`ю, членом якої в Ордері зазначена і відповідачка.

Вказана обставина, з точки зору закону, автоматично тягне право особи на реєстрацію місця проживання в отриманому житлі.

Тобто, згода позивача на реєстрацію відповідачки в спірній квартирі не потребувалася, оскільки вони набули рівного права на користування отриманим житлом.

Крім того, сторони в подальшому скористалися наданим їм право на приватизацію житла, а відповідач на розпорядженням належною йому на праві власності часткою в квартирі.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів заявлених позовних вимог та недоведення приведених у позові вимог, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 24, 36, 39, 40, 41, 45 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 січня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва