Справа №367/4362/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

16 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2020 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 12.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення сторін.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.11.2020 року цивільну справу передано за підсудністю.

18.01.2020 року матеріали справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року прийнято справу до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179-181 ЦПК України.

17.03.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 , подана в його інтересах представником - адвокатом Антонюком С.В., до ОСОБА_3 про визнання майна - автомобіля марки Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 , особистою приватною власністю.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року прийнятий зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Так, у позовній заяві позивачка просить визнати автомобіль марки Skoda, Octavia Tour, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку розподілу майна визнати за кожним з подружжя право власності на Ѕ частину. Посилається на те, що 12.11.2005 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.10.2019 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі - 15.09.2018 року сторонами було придбано автомобіль SKODA, OCTAVIA TOUR, 2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598, який було переобладнано для роботи на газовому пальному, у зв`язку із чим 27.09.2018 року відбулась перереєстрація автомобіля на ім`я відповідача.

Виходячи з аналізу вартості на аналогічні транспортні засоби в мережі Інтернет, вартість автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR 2006 складає 187 000 грн.

Автомобілем розпоряджається та користується відповідач, з яким домовленості про порядок поділу спільного майна немає.

Враховуючи положення норм ст.ст. 60, 61, 63, 65, 70, 71, СК України, просить визнати спірний автомобіль об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за кожним з подружжя право власності по Ѕ його частці.

Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 15 000 грн.

Сторона відповідача, заперечуючи проти первісного позову, в задоволенні якого просить відмовити, в зустрічному позові просить визнати автомобіль марки Skoda, Octavia Tour, 2006 року випуску, VIN НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1598 куб. см, колір сірий, державний номер НОМЕР_1 , особистою приватною власністю відповідача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України.

Вказує, що автомобіль був придбаний відповідачем за його особисті кошти, отриманні від продажу приватизованої земельної ділянки та частково взяті в позику.

Обґрунтовує тим, що відповідачу на підставі рішення Ірпінської міської ради Київської області №685-11-VII від 30.03.2016 року була безоплатно передана у особисту приватну власність (приватизована) земельна ділянка площею 0,0496 га, кадастровий номер :01:158:0462, розташована в АДРЕСА_1 .

09.08.2016 року вказана земельна діяльна була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та отримана відповідна інформаційна довідка №65360045 від виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, номер запису про право власності 15804936.

10.08.2018 року відповідач без згоди позивача, яка не була потрібна, здійснив відчуження зазначеної земельної ділянки за договором купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Лагодою О.С., реєстровий № 2185, за ціною - 130 000 грн.

15 вересня 2019 року відповідачем за договором купівлі-продажу транспортного засобу №3246/2018/1107151 був придбаний автомобіль марки Skoda Octavia Tour, 2006 року випуску, VIN НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 куб. см, колір сірий, за ціною - 149 000 грн.

На купівлю автомобіля були використанні грошові кошти, отримані відповідачем в результаті продажу земельної ділянки за договором купівлі-продажу від 10.08.2018 року в сумі - 130 000 грн., а також отримані в позику 15.09.2018 року від ОСОБА_5 в сумі - 45 000 грн.

27 вересня 2018 року відповідачем, після встановлення газового обладнання на зазначений автомобіль, було здійснено перереєстрацію транспортного засобу при переобладнанні для роботи на газовому пальному без заміни номерних знаків в Територіальному сервісному центрі МВС України № 3247.

За встановлення газового обладнання на зазначений автомобіль були сплачені грошові кошти в розмірі - 16 000 грн. з отриманих в позику 15.09.2018 року від ОСОБА_5 коштів.

Крім цього, інша частина вказаної позики близько - 9000 грн. була використана на сервісне обслуговування автомобіля (заміна мастил, свічок запалювання та інших витратних матеріалів) та проведення реєстраційних дій.

На даний час позика, отримана 15.09.2018 року від ОСОБА_5 в сумі - 45 000 грн., залишається не повернутою, оригінал розписки про їх отримання знаходиться у позикодавця.

З урахуванням зазначеного, стверджує, що відповідачем на купівлю, реєстрацію, переобладнання, перереєстрацію та сервісне обслуговування були використані особисті кошти в сумі - 130 000 грн., отримані за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.08.2018 року, а також отримані 15.09.2018 року в позику від ОСОБА_5 в сумі - 45 000 грн.

Попередній розрахунок сум судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу, орієнтовно можуть бути понесені в розмірі - 35 000 грн.

Представник позивача в письмових поясненнях, поданих у справі 08.08.2021 року, на спростування обґрунтування зустрічних позовних вимог стверджувала, що сторони, перебуваючи у шлюбі здійснювали накопичення грошових коштів з метою придбання автомобіля.

Так, останні накопичили 108 000 грн. готівкових коштів, що підтверджується поданими ними деклараціями за 2017 рік та 2018 рік, які, а також заяви про зміну майнового стану, є у відкритому доступі в мережі Інтернет та подавались сторонами у зв`язку із тим, що вони являлись особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Саме ці грошові кошти та 41 000 грн., що були накопичені подружжям у 2018 році, були використані на придбання автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2006. Даний автомобіль був придбаний спільно та за спільно накопичені кошти.

Сторони були працевлаштовані - проходили військову службу в Збройних силах України та отримували заробітну плату, яка дозволяла накопичити грошові кошти на автомобіль в розмірі 149 000 грн.

Разом з тим, про використання відповідачем грошових коштів, отриманих ним від продажу земельної ділянки, позивачу нічого не відомо. При цьому, у щорічній декларації відповідача, яка подавалась ним станом на 31.12.2018 року, ним задекларована наявність у нього грошових коштів в розмірі 90 000 грн.

Крім того, у 2018 році відповідач задекларував придбання автомобіля та відсутність земельної ділянки №:01:158:0462, проте, не задекларував фінансові зобов`язання стосовно заявленої розписки у розмірі 45 000 грн. А також декларує наявність готівкових коштів у розмірі 90 000 грн. вже після придбання автомобіля. Отже, вважає, що дана декларація спростовує наявність у відповідача фінансових зобов`язань перед ОСОБА_5 та підтверджує той факт, що грошові кошти від продажу земельної ділянки частково використані ним у власних цілях та залишились у відповідача.

Щодо наданої розписки від 15.09.2018 року, то вона написана одноособово відповідачем про те, що він для ремонту та установки ГБО на автомобіль отримав грошові кошти, начебто, у ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживає на території АР Крим.

Тобто, на думку сторони позивача, жодним чином підтвердити оригінальність даної розписки неможливо, як і встановити особу ОСОБА_5 та допитати його в якості свідка, внаслідок чого в силу ст.ст. 76-80, 102 ЦПК України надана розписка, на їх думку, не являється допустимим та достовірним доказом по даній справі та не може доводити обставини, на які посилається сторона відповідача.

Тому просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

У судовому засідання представник позивача підтримав викладені обставини та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог щодо поділу майна заперечували, вважаючи спірне майно особистою власністю відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що сторони 12.11.2005 року зареєстрували шлюб, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.10.2019 року було розірвано.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі на ім`я відповідача був придбаний 15.09.2018 року автомобіль SKODA, OCTAVIA TOUR ,2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , що підтверджується даними технічного паспорту, виданим на ім`я відповідача.

На думку сторони позивача, оскільки вказаний автомобіль був придбаний в період реєстрації шлюбу, тому є спільним майном подружжя.

Сторона відповідача, заперечуючи проти поділу майна подружжя, посилається на те, що, дійсно, на час придбання спірного автомобіля сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але для купівлі автомобіля були використанні кошти в сумі - 130 000 грн., отримані за договором від 10.08.2018 року купівлі - продажу належної особисто відповідачу земельної ділянки, а також отримані ним 15.09.2018 року в позику від ОСОБА_5 в сумі - 45 000 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки та одержана із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Так, рішенням Ірпінської міської ради Київської області №685-11-VII від 30.03.2016 року було безоплатно передано у особисту приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,0496 га, кадастровий номер :01:158:0462, розташовану в АДРЕСА_1 .

Отже, майно набуте відповідачем в порядку приватизації не належить до складу спільного сумісного майна подружжя.

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.08.2018 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Лагодою О.С., реєстровий номер 2185, земельну ділянку було продано відповідачем за 130 000 грн.

За розпискою від 15.09.2018 року відповідачем було отримано в позику сум в 45 000 грн. від ОСОБА_5 , який в судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка, підтвердив обставини надання коштів в позику.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу №3246/2018/1107151 від 15.09.2018 року був придбаний спірний автомобіль, вартістю 149 000 грн.

Так, у відповідності до гл.8 Сімейного Кодексу України (ст.ст. 60-71) майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Утім, із цього правила є певне виключення.

Так, ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є: майно, зокрема, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто.

Тобто, предметом доказування при вирішенні такого спору є встановлення обставин щодо щодо придбання певного майна за особисті кошти кожним з них.

Однак, як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто, якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує, що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення в суді.

У разі ж встановлення придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане, оскільки сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, якщо спростовується презумпція спільності майна подружжя.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз`яснюється, що суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Щодо доводів сторони позивача про фінансову можливість подружжя, яке згідно з даними їх декларацій загалом накопичили за 2017 рік 108 000 грн. (позивач - 48000 грн., відповідач - 60000 грн.) та за 2018 рік 41000 грн. готівкових коштів, придбати автомобіль за спільні заощадження, то жодних доказів на їх підтвердження стороною не надано. Посилання сторони на відомості, які містяться в деклараціях сторін, суд оцінює критично, оскільки вони не стосуються способу використання таких заощаджень.

Щодо відсутності в декларації відповідача відомостей про його фінансові зобов`язання, то, як слушно зауважив представник відповідача, відповідно до ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» декларація подається у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який на 01.01.2018 рок становив 1762 грн. та 50 його розмірів відповідно - 88100 грн.

Таким чином, сума позики є меншою мінімальної розрахункової величини та не підлягала обов`язковому декларуванню.

Спрямування на купівлю автомобіля грошових коштів, за рахунок яких був набутий автомобіль відповідачем в період шлюбу, зі спільного джерела заощадження подружжя належними доказами не підтверджено. Сторона позивача лише наполягала на презумпції режиму спільного майна подружжя, доказів для вирішення даного спору не надала.

З урахуванням викладеного, автомобіль марки Skoda, модель Octavia Tour, VIN НОМЕР_3 , 2006 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , придбаний відповідачем за особисті кошти, тому є його особистою приватною власністю та не підлягає поділу.

Керуючись ст. ст. 57,60,71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право особистої приватної власності на автомобіль марки Skoda, модель Octavia Tour, VIN НОМЕР_3 , 2006 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя: