Справа № 354/1198/21
Провадження № 2/354/491/21
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

27 вересня 2021 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2) про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач просив Суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :16:004:0032, площею 0,1932 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою^ АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що предметом позову є визнання договору дарування земельної ділянки кадастровий номер :16:004:0032, загальною площею 0,1932 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 недійсним, таким, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника. Вказаний договір укладений між відповідачами у справі у період судового провадження у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача 1 - ОСОБА_2 про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості за договором позики(цивільна справа №607/12426/18). Позивач вважає вищенаведений договір дарування спірної земельної ділянки недійсним, укладеним на заподіяння йому шкоди, направленим на уникнення звернення стягнення на майно відповідача 1 як боржника. Відповідно, позивач вважає, що у випадку задоволення позову, а саме визнання оспорюваного договору дарування недійсним, буде застосована реституція і земельна ділянка перейде у власність відповідача 1 ОСОБА_2 , на яку, у подальшому, у рамках виконавчого провадження буде накладено арешт та розпочнеться процедура реалізації арештованого майна. Якщо відповідач 2 ОСОБА_3 відчужить спірну земельну ділянку, то це може призвести до неможливості виконання рішення суду. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд про задоволення заяви.

Зваживши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером: :16:004:0032, загальною площею 0,1932 га, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик Іриною Ярославівною за № 2138 від 15 листопада 2018 року.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр) власником вказаної земельної ділянки є відповідач 2 ОСОБА_3 .

Зі змісту Реєстру вбачається, що останній набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер: 2138, виданий 15.11.2018, видавник: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу.

Дійсність вказаного договору є предметом даного спору, позивач вважає його таким, що прийнятий всупереч вимогам законодавства, вчинений боржником, відповідачем 1 у справі - ОСОБА_2 на шкоду йому позивачу, та з метою уникнення виконання судового рішення в рамках іншого судового провадження.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, а саме забороною відчужувати земельну ділянку, яка за договором дарування належить відповідачу 2 ОСОБА_3 , на даному етапі є обґрунтованими, співмірними із заявленими позивачем вимогами, узгоджуються з предметом позову, та не призведуть до порушення прав відповідача 2 володіти та користуватися вказаною земельною ділянкою, а обмежать лише його право відносно відчуження, що має тимчасовий характер.

З огляду на це, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони відчужувати земельну ділянку, кадастровий номер: :16:004:0032, загальною площею 0,1932 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану у АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Для виконання ухвали надати її копію позивачу.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП Суду не надано, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: М. В. Остап`юк