справа № 208/7004/19
№ провадження 4-с/208/2/21
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві), заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві), про скасування обмеження арешту керування транспортними засобами.

Вказана скарга мотивована тим, що скаржник є боржником по виплаті аліментів (виконавче провадження № 63435776), у зв`язку з чим по відношенню до нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що значно обтяжує його життя в зв`язку з тим, що він працює у ТОВ «Смарт Фабрікс» на посаді бухгалтера, та керування транспортним засобом є обов`язковою умовою при укладанні трудового договору з ТОВ «Смарт Фабрікс». Крім того з його заробітної палати регулярно стягуються аліменти на утримання його дитини. На даний час, внаслідок винесення оскаржуваної постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, скаржнику загрожує звільнення, що призведе до втрати єдиного доходу з якого сплачуються аліменти.

Тому просить суд визнати протиправними дії Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління міністерства юстиції (м.Київ), які полягають у протиправному винесені постанови від 11.06.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 63435776, з примусового виконання виконавчого листа № 208/7004/19 виданого 25.09.2020 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Скасувати постанову Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 11.06.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 63435776.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі , скаргу просили задовільнити в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився надав пояснення відповідно до яких зазначає, що згідно довідки ПФУ боржник отримує дохід у ТОВ «Смарт Фабрікс» та ТОВ «ШВЕЙНЕ ОБ`ЕДНАННЯ» РОБОЧИЙ СТИЛЬ». Згідно довідки МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно довідки ДФС України інформація щодо місця роботи боржника та відкритих рахунків відсутня. Постанови державного виконавця щодо звернення стягнення на заробітну плату направлялись за юридичною адресою підприємства, але постанови повернулись по причині відсутності за вказаною адресою. В ході примусового виконання виконавчого документа на адресу боржника неодноразово направлялись розрахунки заборгованості по аліментам з вимогою щодо погашення боргу та попередження про кримінальну відповідальність за несплату аліментів, та жодного разу боржник не з`являвся.

11.06.2021 р. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 21.11.2019 по 11.06.2021 р., загальний розмір заборгованості складає 58 798,84 грн. Так відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» 11.06.2021 року по виконавчому провадженню була винесена законна та обґрунтована постанова, якою встановлено тимчасові обмеження у праві керування боржником транспортними засобами та підстав для скасування яких не існувало. В зв`язку з відсутністю у скаржника доказів наявності у нього транспортного засобу та його використання саме з вказаною у скарзі метою, вважає винесені постанови та встановлені обмеження законними та необхідними, а тому підстави задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування обмеження керування ним транспортними засобами відсутні.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала пояснення відповідно яких зазначила, що за виконавчим провадженням № 63435776 наявна заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої, за період з жовтня 2019 по серпень 2021 року, становить 102 184,42 грн. що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.09.2021 р., складеним державним виконавцем Деснянського районного ВДВС Архіповим Д.М. Таким чином, державним виконавцем Архіповим Д.М. правомірна та у встановленому чинним законодавством порядку винесено Постанову, якою встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі, згідно виконавчого листа № 63435776. Тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано до боржника, для якого основним джерелом засобів до існування є робота водієм та інші джерела отримання доходів відсутні.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У той же час скаржник, прохаючи скасувати встановлені обмеження, не вважає самі постанови, винесені виконавцем по виконавчих провадженнях неправомірними та не оскаржує дії державного виконавця, строк оскарження яких відповідно ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» становить 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів, та який був пропущений скаржником.

Судом встановлено, що боржником належним чином не виконуються свої зобов`язання щодо сплати аліментів, постановленні рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином із норм чинного законодавства вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і до Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення оспорюваних постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 ЗУ «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої (в редакції закону, який діяв на час винесення вказаних оспорюваних постанов) строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Суд зазначає, що він розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що безпосередньо визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Разом із тим, заявником, як вже зазначалося вище, до суду не було надано жодних доказів наявності підстав, передбачених п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». В той же час заявник не має транспортного засобу ні на праві власності ні на праві користування та не може використовувати (керувати) особисто транспортні засоби у зв`язку з відсутністю відповідних посвідчень про право керування транспортними засобами.

Також, скаржником не заперечується той факт, що він має заборгованість зі сплати аліментів, не виконуючи таким чином рішення судів.

Суд зазначає, що скаржником не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту порушення державним виконавцем норм ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав застосування до нього вказаних тимчасових обмежень.

Закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зазначені у скарзі підстави для скасування постанови державного виконавця Деснянського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Архіповим Д.М., встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі, згідно виконавчого листа № 63435776, а саме те, що скаржник працює у ТОВ «Смарт Фабрікс» на посаді бухгалтера, та керування транспортним засобом є обов`язковою умовою при укладенні з ним трудового договору.

Не підтверджено жодними доказами і те, що із заробітної плати скаржника, яку він отримує у ТОВ «Смарт Фабрікс», регулярно стягуються аліменти на утримання дитини в межах ВП № 63435776.

Тоді як з Розрахунку заборгованості чітко вбачається, що починаючи з жовтня 2019 року (часу стягнення аліментів) і станом на вересень 2021 р., Боржником не було сплачено, у тому числі не було стягнуто виконавцем, жодної суми аліментів, оскільки відомості про доходи боржника в матеріалах виконавчого провадження відсутні, інформація була перевірена державним виконавцем шляхом надіслання відповідних запитів, у встановленому порядку.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів вивчених судом, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вказана скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві), є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на протиправні дії Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління міністерства юстиції (м.Київ), які полягають у протиправному винесені постанови від 11.06.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 63435776, з примусового виконання виконавчого листа № 208/7004/19 виданого 25.09.2020 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та скасування постанови Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 11.06.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 63435776., відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Похваліта С. М.