П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ

Справа № 756/4637/19

Провадження: № 22-ц/824/12042/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Горлатого Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира НОМЕР_1 ). Дана квартира розташована на третьому поверсі дев`яти поверхового будинку та складається з трьох кімнат. 10.01.2019 року відповідач, який проживає в квартирі АДРЕСА_3 (далі - квартира НОМЕР_2 ) та яка розташована поверхом вище, ніж квартира НОМЕР_1 ,здійснив залиття її квартири.Згідно акту ОД-503 від 21.01.2019 року, залиття квартири позивачки сталося у зв`язку з самовільним втручанням в систему центрального опалення мешканцем квартири НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося залиття квартири НОМЕР_1 .Для розрахунку завданої відповідачем шкоди, вона, позивачка звернулась до ТОВ «Судова незалежна експертиза України». Згідно висновку № ED-1702-1-1252.19 від 18.02.2019 року вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири склала 57 241 грн. Також зазначила, що після залиття, в квартиріпочали з`являтися грибкові утворення, що змушує її та членів її сім`ї дихати вологим, затхлим та специфічним повітрям з запахом цвілі. Також внаслідок залиття квартири було пошкоджено енергопостачання та системи централізованого опалення, що призвело до неможливості швидкого висихання квартири, користування електричним приладдям та відсутності опалення квартири в зимовий період. На даний час відповідачем завдана шкода не відшкодована.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 57 241 грн заподіяної матеріальної шкоди; 2 000 грн заподіяної моральної шкоди; 6 000 грн витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження; 799,14 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Горлатий О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що акт про залиття квартири є неналежним доказом, оскільки складений через десять днів після залиття квартири, окрім того, відповідач не був присутнім при складенні цього акту. Відповідачем в суді першої інстанції заявлялось клопотання про виклик свідків представників балансоутримувача, які склали акт, для встановлення обставин щодо залиття квартири, однак судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні такого клопотання. Також, не містить відповіді про причини залиття і наданий позивачкою висновок щодо вартості ремонтних робіт внаслідок залиття.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року відкритоапеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира розташована на третьому поверсі дев`яти поверхового будинку та складається з трьох кімнат.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

10.01.2019 року відбулось залиття квартири НОМЕР_1 .

Згідно акту ОД-503 від 21.01.2019 року,залиття квартири сталося у зв`язку з самовільним втручанням в систему центрального опалення мешканцем квартири НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося залиття квартири НОМЕР_1 .

Згідно висновку № ED-1702-1-1252.19 від 18.02.2019 року,складеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири склала 57 241 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Саме така сума, на думку суду, є розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до акта про залиття квартири б/н від 21 січня 2019 року, складеного комісією у складії головного інженера виконавця послуг - голови комісії Ганжі В.В., інженера 1 категорії Чупринки Л.М. , майстра технічної дільниці Скубицької Ж.М. , слюсаря сантехніка Коваля М.М. , 10 січня 2021 року в житловому будинку АДРЕСА_5 на системі центрального опалення через самовільне втручання в систему мешканця кв. НОМЕР_2 виникла аварійна ситуація, внаслідок чого була залита кв. НОМЕР_1 .

За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №ED-1702-1-1252.19 від 18.02.2019 року експертом було визначено вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , яка становить 57 241 грн.

Відповідач у відповідності до вимог цивільно-процесцального закону на спростування позовних вимог ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди представника відповідача із письмовими доказами. Разом з цим,слід вважати, що акт є первинним документом, який засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

За таких підстав та з огляду на положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України не приймаються до уваги і посилання скаржника на відмову у задоволенні клопотання про виклик членів комісії, які склали акт про залиття, оскільки такий доказ може бути спростований лише відповідним письмовим документом, наприклад висновком експерта.

Відповідачем у суді першої інстанції заявлялось клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, однак, така проведена не була у зв`язку з відсутністю оплати її проведення.

Посилання скаржника на те, що наданий позивачкою висновок щодо вартості ремонтних робіт внаслідок залиття не містить зазначення підстав залиття квартири не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки на вирішення вказаного експертного дослідження було поставлено питання щодо розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а не щодо причин такого залиття. Причини залиття викладені в акті ОД-503 від 21.01.2019 року, який відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростований.

За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір моральної шкоди на користь позивача судом першої інстанції визначено з урахуванням положень ст. 23 ЦК України. Відповідно до цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого власники пошкодженої квартири вживають заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін їх звичного образу життя, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щосправедливим є розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Горлатого О.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Горлатого Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

О.В. Борисова