Справа № 692/768/21
Провадження № 2/692/306/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року смт. Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко О.Л.,

за участю: секретаря Медведенко С.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 3,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :02:001:0865, яка розташована в адміністративних межах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Позивач прийняв спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори. Проте успадкував лише будинок матері. Постановою завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори від 17 квітня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів. За життя мати позивача була членом фермерського господарства "Арій» та як член фермерського господарства виявила бажання отримати у власність земельну ділянку. Розпорядженням Драбівської РДА № 284 від 15 серпня 2012 року їй та іншим членам господарства був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, на підставі якого було розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам ФГ "Арій" у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, які господарство використовує на умовах оренди в адмінмежах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Зазначені матеріали стали підставою внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрових номерів сформованим земельним ділянкам, зокрема земельній ділянці № :02:001 0865. ОСОБА_4 за життя не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє ім`я. У червні 2021 року позивач, як спадкоємець, звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 122,0223 г у власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, які господарство використовує на умовах оренди в адмінмежах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області та передачу йому у власність земельної ділянки площею 3,57 га, кадастровий номер :02:001:0865. Однак рішенням відповідача від 07.07.2021р. позивачу у його клопотанні про передачу у власність вказаної земельної ділянки відмовлено. Тому позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0865, площею 3,57 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Драбівської селищної ради с.Бойківщина (за межами населеного пункту) Черкаської області.

Ухвалою суду від 16.08.2021р. провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021р. підготовче засідання проведено, справа призначена до розгляду.

Від відповідача 07.09.2021р. за вх. № 3140/21-Вх надійшов до суду відзив на позовну заяву у якому той просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві вказав, що Драбівська селищна рада є правонаступником Михайлівської сільської ради та до його відання увійшли різні населені пункти, зокрема село Бойківщина. Підтвердив, що позивач дійсно звертався з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 122,0223 га у власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, які господарство використовує на умовах оренди в адмінмежах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, та передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0865. Рішенням депутатами Драбівської селищної ради вказаний проект землеустрою затверджено, а у передачі позивачу земельної ділянки площею 3,57 га, кадастровий номер :02:001:0865 у власність відмовлено, оскільки чинним законодавством не передбачено для органів місцевого самоврядування реалізації права на спадкування прав та обов`язків від фізичної особи яка померла, до інших осіб, а також заявником не подано підтверджуючих документів про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку від ОСОБА_4 . Зазначив, що у матеріалах справи відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність ОСОБА_4 , яке б надало право спадкоємцю ОСОБА_3 на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Вважає, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в матеріалах справи відсутні докази початку приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Севастьянова А.В. заявлені позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Зазначила, що мати позивача розпочала процедуру приватизації спірної земельної ділянки, будучи членом фермерського господарства, однак процедуру не завершила у зв`язку зі смертю, про що надала підтверджуючі документи. Позивач звертався до відповідача для завершення процедури приватизації, однак йому було відмовлено, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача Драбівської селищної ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що на даний час Драбівська селищна рада є розпорядником спірної земельної ділянки. Вважає, що позивачем не наведено підстав і не надано доказів, що спадкоємці мають право на продовження приватизації. Зазначив, що дозвіл на розробку технічної документації надавався матері позивача, однак на момент його затвердження вона вже померла. Вважає, що спадкоємець не може завершити приватизацію як спадкоємець померлої, оскільки та процедуру приватизації не завершила і право власності на земельну ділянку не набула, а сам ОСОБА_3 своє право безоплатної приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення використав раніше.

Суд, вислухавши доводи сторони позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 03.11.2012р. відділом державно реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років.

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 28.12.1957р. Лепсинским ЗАГС Андріївського р-ну вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадину за заповітом, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Циндою Р.М. спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_3 , спадщина складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно копії постанови про нотаріальну відмову державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. від 17.04.2018р. ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,57га, кадастровий номер :02:001:0865, що залишилась після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку.

З копії заяви на ім`я голови Драбівської райдержадміністрації від 03.07.2011р. вбачається що ОСОБА_4 , як член ФГ «Арій», звернулась з вказаною заявою у якій просить надати дозвіл на розроблення проекту з землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність як члену ФГ «Арій» в розмірі середньої земельної частки (паю) по Бойківщинській сільській раді Драбівського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, які знаходяться в господарства у користуванні в адміністративних межах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Вказана заява зареєстрована 10.08.2011р.

З копії трудової книжки, заповненої 11.05.1985р. вбачається, що ОСОБА_6 , 1926р.н., з 20.08.2010р. прийнята в члени фермерського господарства «Арій».

Згідно копії довідки про трудову участь та родинні зв`язки членів ФГ «Арій» № 37 від 15.07.2011р. ОСОБА_4 - матір засновника, повар.

З копії розпорядження Драбівської районної державної адміністрації від 15.08.2012р. № 284 вбачається, що членам ФГ «Арій» згідно доданого списку надається дозвіл на виготовлення з урахуванням вимог державних стандартів, норм, правил у сфері землеустрою проекту землеустрою для відведення земельних ділянок. У списку членів фермерського господарства «Арій» ПП «Континент-плюс» за номером 4 значиться ОСОБА_4 , площа 3,57 га.

З висновку № 1 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відділу Держземагенства у Драбівському районі Черкаської області від 17.01.2013р. вбачається, що даним відділом погоджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 122,0223га у власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, яке господарство використовує на умовах оренди в адміністративних межах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, кадастрові номери :02:001:0846-0853, :02:001:0855-0878, :02:001:0913.

З висновку державної експертизи землевпорядної документації від 26 квітня 2013 року № 244 вбачається, що представлений проект із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 122,0223га у власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, яке господарство використовує на умовах оренди в адміністративних межах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів, встановленим нормам і правилам та оцінюється позитивно.

З копії кадастрового плану гр. ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адмінмежі Бойківщинської сільської ради вбачається земельна ділянка площею 3,5700 га з кадастровим номером :02:001:0865, дата визначення кадастрового номера 22.11.2012р., дата внесення відомостей до автоматизованої системи 07.12.2012.

З копії акта № 22 прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 24.11.2012р. вбачається, що межі земельної ділянки за кадастровим номером межові знаки :02:001:0865, площею 3,5700 га, закріплені в натурі.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 07.10.2021р. земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0865, площею 3,5700 га, розташована: Черкаська область, Драбівський район, адмінмежі Бойківщинської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності: комунальна, дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.09.2012.

З копії рішення Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області від 07.07.2021р. № 14-256/VIII вбачається, що сесія селищної ради розглянувши заяву ОСОБА_3 вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 122,0223 г власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, які господарство використовує на умовах оренди в адмінмежах Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області та відмовити ОСОБА_3 у передачі у власність земельної ділянки площею 3,57 га, кадастровий номер :02:001:0865, оскільки чинним законодавством не передбачено для органів місцевого самоврядування реалізації права на спадкування прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також заявником не подано підтверджуючих документів про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку від ОСОБА_4 , якій за життя рішення про передачу у власність вказаної земельної ділянки органом місцевого самоврядування не приймалось, тому у ОСОБА_3 , матір`ю якого є померла ОСОБА_4 підстави для передачі у власність вказаної земельної ділянки відсутні, а ОСОБА_3 використав право безоплатної приватизації земельної ділянки.

Інших доказів сторонами суду не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про фермерське господарство" Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Згідно ч.1 ст. 13 ЗУ «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частиною першою статті 116 ЗК України в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 для приватизації земельної ділянки встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 для приватизації земельної ділянки визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, о підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Судом достовірно встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 процедуру приватизації земельної ділянки розпочала, звернувшись 03.07.2011р. до Драбівської РДА з відповідною заявою, однак померла до її завершення, не вчинивши всі необхідні дії та не оформивши право власності на спірну земельну ділянку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, що відповідає правовим висновкам викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), та Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 (провадження № 61-41370св18).

Предметом цього спору є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця ОСОБА_4 , яка отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 122,0223га у власність членам ФГ «Арій» у розмірі середньої частки (паю) за рахунок земель державної власності, розробивши проектну документацію на земельну ділянку та отримавши її погодження, погодивши межі земельної ділянки, не встигла отримати висновок державної експертизи землевпорядної документації та не отримала у встановленому порядку Державного акта на землю й не провела реєстрацію права власності на земельну ділянку. Тому твердження представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав неотримання спадкодавцем права власності на вказану земельну ділянку не відповідає суті позовних вимог і не може бути прийнято судом з огляду на те, що позивачем не ставляться вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Крім того, не може бути прийняте судом твердження представника відповідача, наведене у відзиві на позов, у частині порушення правил підсудності, оскільки даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на те, що позивач не оскаржує рішення органу місцевого самоврядування, як суб?єкта владних повноважень, про відмову у передачі земельної ділянки у власність від 07.07.2021р.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , прийняв спадщину за заповітом. Успадкувавши спадкове майно, він успадкував право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець не завершила у зв`язку з смертю, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.1216, 1218,1223, 1268 Цивільного кодексу України, ч ст. 4, 5, 12, 76-84, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 3,57 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту с. Бойківщина, кадастровий номер :02:001:0865, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2021 року.