Справа № 604/603/21
Провадження № 2/604/328/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,від імені та в інтересах якої діє адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності, виданого 30 травня 1992 року на підставі рішення виконкому Богданівської сільської Ради народних депутатів № 3 від 22 квітня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з двох членів сім`ї голови двору - ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 . В подальшому свідоцтво було втрачено, про що подано оголошення до районної газети «Гомін Волі». Після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла ОСОБА_4 , проте документів на своє ім`я не виготовила, заповіту щодо розпорядження майном не залишила. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла, проте, звернувшись до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права не має можливості, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача - Підволочиської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечують, просять справу розглянути без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно висновку про ринкову вартість майна та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м. належить ОСОБА_3 .

У відповідності до архівної довідки, виданої 26 квітня 2021 року № 155 по документах архівного фонду «Богданівська сільська рада» у по господарських книгах с.Богданівка станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_3 , 1908 р.н., голова сім`ї, разом з яким проживала дружина ОСОБА_4 , 1912 р.н.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 10 липня 2018 року.

З архівної довідки, виданої 16 лютого 2021 року № 51, убачається, що станом на 1996 рік значиться господарство ОСОБА_3 , 1908 р.н., голова домогосподарства, разом з яким проживала дружина ОСОБА_4 , 1912 р.н.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 04 лютого 2021 року.

Як убачається з архівної довідки № 52 від 16 лютого 2021 року по документах архівного фонду «Богданівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Богданівка станом на червень 1996 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала одна.

Згідно відповіді Підволочиської державної нотаріальної контори № 47/ 01-16 від 17 березня 2021 року убачається, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 21 за 2001 рік, спадкоємцем за законом всього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 є син спадкодавці ОСОБА_2 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка.

По документах архівного фонду «Богданівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Богданівка станом на 2015 рік значиться господарство ОСОБА_2 , 1944 р.н., голова сімї, проживав один.

Позивач ОСОБА_1 , прізвище до одруження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 15 лютого 1968 року, та свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 21 листопада 1987 року.

Як убачається з роз`яснення державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори № 60/01-16 від 25 березня 2021 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 31/2016 від 04 березня 2016 року. Єдиним спадкоємцем всього майна померлого є ОСОБА_1 . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) від імені ОСОБА_2 заповіти не посвідчувалися. Із пред`явленої спадкоємцем довідки № 23 виданої БТІ 31 липня 2018 року, було встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 травня 1992 року Богданівською сільською радою згідно рішення виконкому № 3 від 22 квітня 1992 року. Заявник повідомила, що правовстановлюючий документ втрачено, Державна реєстрація права власності на спірний житловий будинок відсутня. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину за законом видати неможливо.

Окрім того, як убачається з письмових пояснень позивача та відмітки у газеті «Гомін Волі», від 20 травня 2021 року № 19 (8080) свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 30 травня 1992 року Богданівською сільською Радою народних депутатів на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 - втрачено.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене будинковолодіння, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

За вказаних обставин судом вставнолено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як членам колгоспного двору, після смерті яких спадщину прийняв син померлих ОСОБА_2 , а у подальшому - його дочка ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене будинковолодіння, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,5,7,9,10,77,79,80,89,211,247, 263, 265, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 392, 1223,1268, п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), ст.ст. 524,525, 527,529,548,549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання с. Богданівка Тернопільської області, до Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області, смт. Підволочиськ вул. А Шептицького,4, про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя- підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків