Справа № 565/679/21
Провадження № 2/565/476/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді

Малкова В.В.

за участю: секретаря судового засідання Панчук Г.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №29 01 2020-11 від 29.01.2020 року (далі - кредитний договір) в розмірі 65180,15 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 25000 грн. строком на 24 місяці з 29.01.2020 року до 25.01.2022 року зі сплатою 77 процентів річних за користування кредитом. Погашення кредиту здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Однак, відповідач ОСОБА_2 починаючи з лютого 2020 року не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не дотримується графіку розрахунків, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.05.2021р. становить 65180,15 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту - 25000 грн., сума заборгованості по нарахованих та несплачених проентах - 22783,54 грн., сума нарахованих згідно із ч.2 ст.625 ЦК та п.8.2. кредитного договору процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 17396,61 грн. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором Першою всеукраїнською кредитною спілкою з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 29.01.2020 року було укладено договори поруки, згідно з якими відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідають перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою у тому ж обсязі що і позичальник ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення з неї як поручителя. В обґрунтування вказує, що волевиявлення ОСОБА_3 при укладенні договору поруки не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, так як нас укладення такого договору ОСОБА_3 займала посаду директора відділення №18, тобто була посадовою особою позивача і перебувала у безпосередньому підпорядкуванні кредитодавця. Вказане суперечить вимогам ст.ст.11,203 ЦК України. Відповідач зазнала морального тиску зі сторони керівництва, тому виконала вказівку керівництва та уклала заднім числом договір поруки. Також відповідач не погоджується із розміром нарахованих відсотків на підставі ч.2 ст.625 УК України п.8.2 кредитного договору, оскільки позичальнику надано кредит з цільовим призначенням «Споживчий». Отже на ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого пеня та проценти не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченоо платежу. Всупереч вказаному позивач незаконно нарахував додаткові відсотки в сумі 30% від неповернутого кредиту на підставі ч.2 ст.625 УК України п.8.2 кредитного договору.

У відповіді на відзив позивач просить залишити без задоволення вимоги відзиву з наступних підстав. Перебування у трудових відносинах відповідача ОСОБА_3 із позивачем не суперечить вимогам ст.ст.11,203 ЦК України. Також відповідач не надав жодних доказів морального тиску та погроз. Вказані у відзиві норми Закону України «Про споживче кредитування» визначають особливості деяких видів забезпечення виконання зобов`язань, зокрема неустойки. Водночас проценти, передбачені ст.625 ЦК не є штрафними санкціями, формулювання даної статті орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Тому, позивач вважає, що вимоги ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» не можуть бути застосовані у даному випадку, а сума відсотків нарахованих за п.8.2 кредитного договору та ст.625 ЦК є такою, що не порушує норми Закону України «Про споживче кредитування».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що грошові кошти у кредит брала її донька - відповідач ОСОБА_2 , при цьому жодних документів у зв`язку із цим відповідач ОСОБА_1 не підписувала, про договір поруки їй також нічого не було відомо.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 13.09.2021 року пояснила, що під час підписання договору поруки відповідач ОСОБА_1 присутня не була, присутня була тільки відповідач ОСОБА_2 . Договір поруки був підписаний відповідачем ОСОБА_3 в результаті тиску та погроз звільнення зі сторони керівництва Першої всеукраїнської кредитної спілки на адресу ОСОБА_3 як директора відділення №18 Першої всеукраїнської кредитної спілки. При цьому договір поруки був підписаний та оформлений ОСОБА_3 заднім числом і у відсутності позичальника ОСОБА_2 .

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представник позивача, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з"явились. Згідно доданого до позовної заяви клопотання представник позивач просить розглянути справу без його участі.

Засухавши відповідачів, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону передбачено, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

29 січня 2020 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та її членом ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №СП 29 01 2020-11, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000 грн. та на умовах встановлених цим договором, а відповідач ОСОБА_2 зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 77 відсотків річних. Строк дії договору 24 місяці з 29.01.2020 року до 25.01.2022 року. Додатком до цього договору визначено графік розрахунків.

29 січня 2020 року на виконання кредитного договору відповідачем ОСОБА_2 були отримані кредитні кошти у розмірі 25000 грн., що підтверджується копією чека.

Відповідно до п.п.3.1.1 п. 3.1. кредитного договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці.

Відповідно до п.8.2 кредитного договору цивільно-правову відповідальність сторони несуть у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України). При створенні позичальником заборгованості за цим договором, яка склалася внаслідок неналежної сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом, ез поважних причин, про що кредитор не був повідомлений у письмовому вигляді на 5 (п`ять) робочих днів до моменту розрахунку, позичальник несе відповідальність у вигляді додаткових 30% (процентів) річних на суму несвоєчасно сплачених кредиту та/або нарахованих процентів.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Як передбачено ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст. 530, ч.1 ст.612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З наданого суду позивачем розрахунку суми боргу за кредитним договором вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем за період з 29.01.2020 року по 13.05.2021 року становить 65180 грн. 15 коп., яка складається з суми неповернутого кредиту у розмірі 25000 грн., суми нарахованих та несплачених процентів - 22783,54 грн. та суми нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України та п.8.2 кредитного договору процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 17396,61 грн.

Суду не надано доказів про своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе згідно кредитного договору зобов"язань по поверненню кредиту і сплаті процентів.

Отже відповідачем ОСОБА_2 допущено порушення строків погашення кредиту та оплати процентів за користування кредитом згідно кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача за кредитним договором заборгованості та нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України та п.8.2 кредитного договору процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на загальну суму 65180 грн. 15 коп.

Вирішуючи вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно із основним боржником - ОСОБА_2 також із поручителів - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд виходив із наступного.

Згідно із ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує те, що волевиявлення її як поручителя за договором поруки №29 01 2020-11/п2 від 29.01.2020 року було вільним і відповідало її внутрішній волі, вказуючи, що договір було укладено заднім числом, без присутності боржника ОСОБА_2 , із застосуванням морального тиску з боку керівництва відповідачки - Першої всеукраїнської кредитної спілки.

Як слідує із кредитного договору та договорів поруки, вказані договори укладені та підписані від імені кредитодавця відповідачем ОСОБА_3 , яка займала посаду директора відділення №18 Першої всеукраїнської кредитної спілки. Договір поруки №29 01 2020-11/п1 від 29.01.2020 року підписаний боржником ОСОБА_2 , поручителем у даному договорі зазначена мати баржника - ОСОБА_1 . Натомість у договорі поруки №29 01 2020-11/п2 від 29.01.2020 року відсутній підпис боржника ОСОБА_2 , а поручитель ОСОБА_3 не пов`язана із ОСОБА_2 родинними чи іншими відносинами. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач ОСОБА_2 з лютого 2020 року не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та не внесла жодного чергового платежу на погашення заборгованості по кредиту та відсоткам.

За таких обставин, укладення договору поруки №29 01 2020-11/П2 від 29.01.2020 року із невідомим боржнику поручителем ОСОБА_3 , про що свідчить відсутність підпису боржника у договорі поруки, підписання договору зі сторони кредитодавця та сторони поручителя однією і тією ж особою - відповідачем ОСОБА_3 є нетиповою діловою практикою. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що договір поруки не був укладений в день укладення кредитного договору з відповідачем ОСОБА_2 та волевиявлення відповідача ОСОБА_3 під час укладення договору поруки не було вільним та не відповідало її внутрішній волі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про недійсність договору поруки №29 01 2020-11/П2 від 29.01.2020 року.

У зв`язку із цим, вимоги позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з приписами ст.ст.553,554 ЦК договір поруки укладається кредитором і поручителем за зобов`язанням, яке забезпечується договором поруки.

Як слідує із ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує факт укладення договору поруки №29 01 2020-11/п1 від 29.01.2020 року, вказуючи що такий договір не підписувала. Зазначену обставину в судовому засіданні підтвердила також відповідач ОСОБА_3 , яка, будучи посадовою особою позивача, підписувала такий договір на стороні кредитодавця.

Пояснення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 узгоджуються також із письмовим доказом - доданою до позовної заяви копією договору поруки №29 01 2020-11/п1 від 29.01.2020 року, з якої слідує, що на сторінці договору, де викладені істотні умови даного договору відсутній підпис поручителя, натомість наявні підписи кредитодавця та боржника. Жодними іншими наявними у справі доказами не підтверджено те, що ОСОБА_1 уклала оспорюваний договір поруки, а саме погодилась з усіма істотними його умовами.

З урахуванням наведеного та заперечення поручителем ОСОБА_1 факту укладення договору поруки, суд вважає, що недотримання в даному випадку письмової форми правочину - договору поруки №29 01 2020-11/п1 від 29.01.2020 року має наслідком його недійсність.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Отже підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 основного боргу по кредитному договору, процентів за користування кредитом та нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України та п.8.2 кредитного договору процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що нараховані за період з 29.01.2020 року по 13.05.2021 року, на суму 65180 гривень 15 копійок. У задоволенні вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід відмовити.

Позивачем понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 13.05.2021 р.

Вирішуючи питання про судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК, суд вважає, що витрати, понесені позивачем у зв"язку із сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.203,215,207,218, 236,526,530,553,554,610,612,625,1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282ЦПК України, суд-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки (м.Київ, вул.Верхній Вал, буд.48/28, кв.12, код 26519685) 65180 (шістдесят п`ять тисяч сто вісімдесят) гривень 15 копійок заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки понесені по справі судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки (м.Київ, вул.Верхній Вал, буд.48/28, кв.12, код 26519685) солідарно заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд або безпосередньо до апеляційного суду.

Головуючий

Повне рішення суду виготовлене та підписане головуючим 29.09.2021 року