Справа № 482/1032/21
Номер провадження 2/482/501/2021
25 листопада 2021 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання - Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування позову позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є його колишньою дружиною. В 2013 році відповідач покинула позивача та не відомо куди поїхала, залишивши його з двома дітьми. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомила, позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи.
Дослідивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 06.07.1995 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Новоодеське бюро технічної інвентаризації», № витягу 20563265 від 14.10.2008 р., зареєстрований в реєстрі за №1737 та іншими дослідженими судом письмовими доказами.
Судом встановлено, що рішенням Новоодеського районного суду Миколавїської області від 28.02.2019 року позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 16 липня 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 38, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживає, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новоодеської міської ради м. Нова Одеса за № 4449 від 06.07.2021 р.
Відповідно до акту обстеження по факту проживання, складеного головним інспектором КП «Правопорядок» від 06.07.2021 року, відповідач по справі зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає в зв`язку із зміною місця проживання.
Як встановлено з досліджених матеріалів справи, відповідач у належному позивачу житловому будинку не проживає з 2013 року тобто, понад один рік, з-за відсутності будь-яких поважних для цього причин.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
За приписами ст. ст. 12 ,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач з 2013 року тобто, понад один рік не проживає в будинку, який належить позивачу, то позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такою, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , - 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок судового збору, сплаченого при подачі позову.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий суддя: В.О. Баранкевич