Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2021 Справа №607/17219/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , якому на праві власності як члену колгоспного двору належала 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . 01 липня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому на праві власності майно заповів позивачці. ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину за померлим ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 березня 2018 року. Крім неї, спадкоємцем першої черги є її мати ОСОБА_2 , яка відмовилась від прийняття спадщини за ОСОБА_3 , про що нею подана відповідна заява до нотаріальної контори. Нотаріусом позивачці відмовлено в оформленні її спадкового права за померлим ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, що і стало причиною звернення до суду.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 82,6 кв.м.

Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки, адвокат Кузнєцова М. І. в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, у якому просила підготовче засідання та судовий розгляд у справі проводити без її участі, позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, у якому просила справу розглядати без її участі, позов визнала, не заперечила щодо його задоволення.

За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

На підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1986 року, виданого Драганівською сільською радою народних депутатів виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів за № 316 від 29 листопада 1986 року.

01 липня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне йому на день смерті майно ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 521.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02 березня 2016 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

15 серпня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , із якого вбачається, що загальна площа становить 82,6 кв.м.

19 березня 2018 року ОСОБА_4 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,1024 га, яка розташована в с. Драганівка Тернопільського рну Тернопільської обл., кадастровий номер :02:001:0200.

Із постанови № 1152/0231 від 19 травня 2021 року ОСОБА_6 , державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з 5х членів, головою якого є ОСОБА_3 , а також виявлено розбіжності, хто є членом цього колгоспного двору. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 324/2016 року, після смерті ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_2 про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині та від прийняття спадщини за законом. А також в нотаріальну контору було подано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Вказаною постановою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 4338, виданої 14 липня 2021 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в колгоспному дворі в АДРЕСА_2 ) станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були члени сім`ї, а саме: ОСОБА_3 , 1944 року народження голова двору; ОСОБА_2 , 1950 року народження дружина; ОСОБА_1 , 1968 року народження дочка; ОСОБА_7 , 1962 року народження зять; ОСОБА_8 , 1986 року народження онук; ОСОБА_9 , 1988 року народження онук.

Із довідки № 4342, виданої 15 липня 2021 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що при видачі довідки № 4 192 від 17 травня 2021 року ОСОБА_2 станом на 15 квітня 1991 року не враховано запис погосподарської книги № 2 Драганівської сільської ради на зворотній сторінці № 43 де зроблено запис, що членом даного колгоспного двору був також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онук голови двору.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до наступного висновку.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , а членами ОСОБА_2 ,; ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою № 4338, виданою 14 липня 2021 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 мали ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 в рівних частках, тобто по 1/6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Відтак після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилася не на цілий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а лише на 1/6 його частину.

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність державної реєстрації права власності на будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також виявлено розбіжності, хто є членом цього колгоспного двору.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, успадкувала 1/6 частину житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 82,6 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_3 отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів за № 316 від 29 листопада 1986 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1986 року, виданого Драганівською сільською радою народних депутатів виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (на час ухвалення рішення АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 82,6 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 82,6 кв.м в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська