У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

30 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич К.Е, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без повідомлення осіб та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову , що полвнв разом із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна,

встановив:

24 грудня 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, вказана заява надійшла разом із позовною заявою.

У даній заяві заявниця просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі продажу серії ВКА № 047784 від 29.11.2007 року , посвідченого нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А.

Заяву обґрунтовано тим, що предметом позовних вимог є встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з поділом набутого під час сумісного проживання майна і тому на дане майно потрібно накласти арешт з метою унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав, станом на 21 листопада 2019 року та від 30 листопада 2021 року, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та знаходиться в іпотеці та накладено заборону на відчуження нерухомого майна, іпотеко держатель ВАТ «Рійффайзен Банк Аваль».

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

До видів забезпечення позову, передбачених статтею 150 ЦПК України віднесені, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в пункті постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснено в пунктах 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в п.1 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п.4 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Статтею 151 ЦПК передбачено, що заява про забезпечення позову має містити крім іншого зазначення заходу забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Отже, із тексту заяви не убачається конкретних та допустимих доказів щодо намірів або інших дій з боку відповідача, які б унеможливили виконання рішення суду та порушення будь яких прав позивача.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, оскільки на вищезазначене нерухоме майно накладено заборону на відчуження, на квартиру накладено обтяження у вигляді іпотеки та у зв`язку із накладенням арешту на майно, будуть порушенні права та законні інтереси іпотекодержателя ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПО СТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , відмовити повністю.

Копію ухвали направити сторонам та по справі.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення.

Ухвала суду складена та підписана 30.12.2021 року.

Суддя Р. В. Дехта