Провадження № 2-з/638/418/21
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення неустойки (пені) за сплату аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення неустойки (пені) за сплату аліментів.

Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована наступним.

Предметом позову у справі є вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягають сплаті за судовим наказом Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.06.2019 року у справ № 638/6543/19, за період з 06.05.2019 року по 01.03.2021 року в сумі 47559,16 грн.

Відповідач за період з 06.05.2019 року до 01.03.2021 року не сплачував аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі в суми 53650,08 грн.

Заборгованість була погашена відповідачем лише в березні 2021 року після вжиття заходів примусового стягнення (обмеження в праві керування транспортними засобами, обмеження в праві виїзду за кордон, внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників тощо).

Розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів обраховано в сумі 47559,16 грн.

За даними Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів у відповідь на запит № 111486735 від 18.08.2021 13:31 в АСВП № 62975093 за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби:

1) марка ТЗ: VOLKSWAGEN, модель ТЗ: PASSAT, категорія ТЗ: ЛЕГКОВИЙ, рік виробництва ТЗ: 2012, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 , колір ТЗ: СІРИЙ РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , назва боржника: ОСОБА_4 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4

2) марка ТЗ: VOLKSWAGEN, модель ТЗ: PASSAT, категорія ТЗ: ЛЕГКОВИЙ, рік виробництва ТЗ: 1995, VIN: НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_5 , номерний знак: НОМЕР_6 , колір ТЗ: СИНІЙ РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , назва боржника: ОСОБА_4 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4 .

Відповідач користується транспортними засобами у своїх власних потребах, це призводить до амортизації транспортних засів, їх постійних пошкоджень, експлуатація автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки, призводить до його прискореного зносу, існує ризик його повної втрати або відчуження, ринкова вартість автомобіля зменшується кожного дня.

За таких обставин може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на-користь позивача ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 06.05.2019 року по 01.03.2021 року в сумі 47559,16 грн.

Отже, за таких обставин існує очевидної загроза порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову, спір є майновим.

Позивач просила суд накласти арешт на транспортні засоби:

- марка ТЗ: VOLKSWAGEN, модель ТЗ: PASSAT, категорія ТЗ: ЛЕГКОВИЙ, рік виробництва ТЗ: 2012, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 , колір ТЗ: СІРИЙ РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , назва боржника: ОСОБА_4 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4 ;

- марка ТЗ: VOLKSWAGEN, модель ТЗ: PASSAT, категорія ТЗ: ЛЕГКОВИЙ, рік виробництва ТЗ: 1995, VIN; НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_5 , номерний знак: НОМЕР_6 ,- колір ТЗ: СИНІЙ РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , назва боржника: ОСОБА_4 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4 ,

із забороною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянину України, розпоряджатись та користуватись вказаними автомобілями.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 47559,16 грн.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову позивач обґрунтувала тим, що відповідач користується транспортними засобами у своїх власних потребах, це призводить до амортизації транспортних засів, їх постійних пошкоджень, експлуатація автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки, призводить до його прискореного зносу, існує ризик його повної втрати або відчуження, ринкова вартість автомобіля зменшується кожного дня.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у майбутньому.

Також, позивачем в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначено доказів і не навела мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява про забезпечення позову, окрім посилань формального посилання на те, що вартість автомобіля зменшується внаслідок його експлуатації та амортизаційних процесів, та посилання на загальні норми процесуального права, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмежень прав та інтересів третіх осіб. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення з огляду на відсутність зареєстрованих заборон на прийняття будь-яких рішень щодо спірної квартири без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення неустойки (пені) за сплату аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін