Справа № 276/1771/21
Провадження по справі №2/276/1071/21
20 грудня 2021 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:
секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, з участю третьої особи: Новоборівської селищної ради,
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до змісту якого просить, визнати ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком в АДРЕСА_1 та надати дозвіл на зняття його з реєстрації за місцем проживання.
В обґрунтування позову зазначає, що він проживає та є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу, вказаний житловий будинок він придбав 04.10.2018 року у відповідача ОСОБА_2 , який мав знятися з реєстраційного обліку, однак цього не зробив, оскільки їздить на заробітки закордон та як він повідомив має обмаль часу на вирішення питання щодо зняття його з реєстраційного обліку. Вказує, що з моменту придбання будинку ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має, житлом не цікавиться. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, знятися з реєстрації відповідач не бажає, то за вказаних обставин відповідач даними діями чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.10.2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.
В судовому засіданні 20.12.2021 року позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, наведених в позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідно до статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберіганні» та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.19) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Від третьої особи Новоборівської селищної ради до суду 02.11.2021 року надійшло клопотання відповідно до змісту якого селищний голова просить розгляд справи провести без участі представника селищної ради за наявними документами, позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.сп.20).
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 04.10.2018 року (а.сп.11-12), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.сп.13) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.сп.8-9).
Відповідно до копії довідки виданої реєстраційним відділом ЦНАП при виконавчому органі Новоборівської селищної ради №501/08-10 від 11.10.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.сп.7).
З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 11.10.2021 року, складеним депутатом Новоборівської селищної ради Шкорбот Н.Г. в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає ОСОБА_1 (а.сп.10).
Також, з письмових пояснень по суті справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14.12.2021 року убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є сусідами позивача ОСОБА_1 , з початку 2018 року відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та жодного разу вони його більше не бачили (а.сп.22,23).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є знайомим позивача, часто буває у нього вдома та з 2018 року відповідача ОСОБА_2 ні разу не бачив у житловому будинку позивача, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що після придбання житлового будинку АДРЕСА_1 , вона ні разу не бачила відповідача ОСОБА_2 , він не з`являвся та в даний час перебуває за кордоном.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що реєстрація відповідача у належному позивачу будинку позбавляє останнього можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що право власності позивача порушується, реєстрація відповідача чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. Доказів, які б спростували вищезазначене, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-79, 81, 174, 178, 258-259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, статтями 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: Новоборівська селищна рада Хорошівського району Житомирської області, адреса місцезнаходження: смт. Нова Борова, вул. Незалежності, 9-а, Хорошівського району Житомирської області, .

Повний текст рішення складено 28.12.2021 року.

Суддя А.М. Збаражський