Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1451/21
Провадження № 2/376/1097/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді Коваленка О.М.,

за участю секретаря Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом директора Сквирського дитячого будинку " Надія" Майорко Наталії Володимирівни в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Сім`я ОСОБА_3 перебуває на обліку в Комунальній установі Сквирської міської ради «Центр надання соціальних послуг» як сім`я, яка потрапила в складні життєві обставини.

10.01.2019 року до Сквирської РДА Київської області від жителів м. Сквира Київської області надійшла заява з проханням перевірити умови проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки її мати ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не піклується про доньку.

Того ж дня, враховуючи оцінку рівня безпеки дитини, було складено акт про негайне відібрання у матері неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження.

15.01.2019 року неповнолітню дитину ОСОБА_2 зараховано до складу вихованців Сквирського дитячого будинку «Надія», що підтверджується наказом директора від 15.01.2019 року № 3 «Про тимчасове зарахування дитини до дитячого будинку».

За час перебування неповнолітньої у закладі, мати відвідувала доньку, привозила фрукти та печиво, мала спілкування з дитиною, проте не вчиняла ніяких зусиль та дій для того, щоб виправити свою поведінку, створити належні умови для проживання дитини та повернення її.

Щодо характеризуючих даних відповідача, то ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, має алкогольну залежність, неодноразово проходила лікування в Київському обласному наркологічному диспансері, проте позитивних результатів немає. Відповідач не працює, не бажає приймати допомогу та співпрацювати з Комунальною установою Сквирської міської ради «Центр надання соціальних послуг», умови у житловому будинку є неналежними.

Відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд:

Позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньої у відділенні Державного ощадного банку України;

заборонити відчуження житла за місцем реєстрації неповнолітньоїза адресою: АДРЕСА_1 , до її повноліття.

Позивач Майорко Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність (а. с. 50).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення (а. с. 41, 45, 49), про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Сквирської міської ради Шеремер О.Б. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить розглянути справу у її відсутність (а. с. 51).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 125 (а. с. 11).

Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № витягу: 000 242 268 35 (а. с. 10).

Сім`я ОСОБА_3 перебуває на обліку в Комунальній установі Сквирської міської ради «Центр надання соціальних послуг» як сім`я, яка потрапила в складні життєві обставини (а.с.36).

10.01.2019 року до Сквирської РДА Київської області від жителів м. Сквира Київської області надійшла заява з проханням перевірити умови проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки її мати ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не піклується про доньку (а.с.17).

Того ж дня, враховуючи оцінку рівня безпеки дитини, було складено акт про негайне відібрання у матері неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження (а.с.22).

15.01.2019 року неповнолітню дитину ОСОБА_2 зараховано до складу вихованців Сквирського дитячого будинку «Надія», що підтверджується Наказом директора від 15.01.2019 року № 3 «Про тимчасове зарахування дитини до дитячого будинку» (а.с.23,28).

За час перебування неповнолітньої у закладі, мати відвідувала доньку, привозила фрукти та печиво, мала спілкування з дитиною, проте не вчиняла ніяких зусиль та дій для того, щоб виправити свою поведінку, створити належні умови для проживання дитини та повернення її (а.с.30-32).

Щодо характеризуючих даних відповідача, то ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, має алкогольну залежність, неодноразово проходила лікування в Київському обласному наркологічному диспансері, проте позитивних результатів немає. Відповідач не працює, не бажає приймати допомогу та співпрацювати з Комунальною установою Сквирської міської ради «Центр надання соціальних послуг», умови у житловому будинку є неналежними (а.с.29,34,35).

Неповнолітня ОСОБА_2 , 16.06.2021 року написала заяву-прохання про те, що при такій поведінці матері ОСОБА_3 їй буде краще у дитячому будинку (а.с.37).

З Висновку комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Сквирської міської ради від 18.11.2021 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » вбачається, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні доньки, не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не проявляє материнської турботи, в тому числі не допомагає матеріально (а. с. 54 - 56).

Сквирська міська рада своїм рішенням від 22 листопада 2021 року затвердила Висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а. с. 53).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та ніде офіційно не працює, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 перебуває в Сквирському дитячому будинку «Надія», а тому відповідно до вимог ст. 166 СК України директор Сквирського дитячого будинку «Надія» має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ч. ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Суд, з урахуванням всього наведеного вище, вважає за необхідне позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав, щодо її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, жодного разу в судове засідання не з`явилась та не висловлювала заперечень проти позбавлення її батьківських прав, а також на підставі вимог ч. 1 ст. 183 та ч. 3 ст. 166 СК України стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньої у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

На підставі вимог ч. 4 ст. 17Закону України «Про охорону дитинства» суд, вважає за необхідне заборонити відчуження житла за місцем реєстрації неповнолітньоїза адресою: АДРЕСА_1 , до її повноліття.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у сумі 1816,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. ст. 8,17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.6,7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164-167, 180 - 183, 243 СК України, п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, ст. ст. 2,4,12 , 13, 76, 81,141,223,247, 258, 259, 263-265, 351,352,354, 430 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позовну заяву директора Сквирського дитячого будинку "Надія" Майорко Наталії Володимирівни в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, відносно неповнолітньої ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №125, складений 13.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньої у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Накласти заборону на відчуження житла за місцем реєстрації неповнолітньоїОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , до її повноліття, про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у сумі 1816,00 грн. в дохід держави.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко