ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 643/15314/13

провадження № 22-ц/818/5587/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Жадан А.С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство Дельта-банк, ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінрайт, Міськрайонний Відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

представник Огієнко Богдан Сергійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року в складі судді Олійника О.О.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю Укрпромбанк (далі - ТОВ Укрпромбанк), стягнута заборгованість за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року в розмірі 665354 грн.

16 липня 2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» (далі ТОВ «ФК «Форінт») укладено Договір відступлення прав вимоги № 2289/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В., відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Форінт», а ТОВ «ФК «Форінт» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року.

11 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форінт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінрайт» (далі ТОВ «ФК «Фінрайт») укладено договір № 147, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форінт» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт», а ТОВ «ФК «Фінрайт» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року.

12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінрайт» відступило ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 набула право вимоги заборгованості за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року.

Зазначає, що в неї знаходиться оригінал кредитної справи за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_5 просила замінити стягувача у виконавчих документах з виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року у справі № 643/15314/13-ц, а саме здійснити заміну сторони стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ОСОБА_6 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час відступлення прав вимоги від ТОВ Укрпромбанк до ПАТ Дельта банк, від ПАТ Дельта банк до ФК Форінт, від ФК Форінт до ФК Фінрайт та від ФК Фінрайт до ОСОБА_5 , повинні були бути укладені окремі договори про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 57-0061004/Zфквіп-08 від 29 травня 2008 року, який був укладений між ТОВ Укрпромбанк та ОСОБА_7 . Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки у ТОВ ФК Форінт право вимоги за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року виникло на підставі нотаріально посвідченого договору № 2289/К від 16 липня 2020 року, а договір від 11 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «ФК «Фінрайт» та договір від 12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ОСОБА_5 украдено в простій письмовій формі, то останні два догови є нікчемними.

04 серпня 2021 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову якою заяву про зміну заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 у простій письмовій формі.

Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. Нотаріальне посвідчення цього договору було пов`язано виключно з тим, що одночасно з переходом права вимоги за основним зобов`язанням за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року перейшло також і право вимоги за забезпечувальним зобов`язанням - договором іпотеки № 57-0061004/2фквіп-08 від 29 травня 2008 року. Нотаріальне посвідчення договору іпотеки передбачено законом. Зазначав, що обов`язкового нотаріального посвідчення договору про відступлення права вимоги за правочином, вчиненим у простій письмовій формі, законом не передбачено. Договори про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором укладені між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «ФК «Фінрайт» та між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ОСОБА_5 , не передбачали переходу права вимоги за договором іпотеки. Крім того, оскільки після ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за договором іпотеки наступним кредиторам не передавалося, то іпотека вважається припиненою, у зв`язку з чим обтяження нерухомого майна іпотекою було скасовано. Припинення акцесорного зобов`язання (іпотеки) не свідчить про недійсність основного зобов`язання.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року та договором іпотеки № 57-0061004/2фквіп-08 від 29 травня 2008 року, укладеними між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 (а. с. 22-27).

Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 18 листопада 2013 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника ТОВ Укрпромбанк, стягнута заборгованість за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року в розмірі 665354 грн (а. с. 48-49).

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кувічка А.В. від 27 червня 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 643/15314/13-ц, виданим 24 лютого 2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника ТОВ Укрпромбанк, заборгованості за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року в розмірі 665354 грн. Виконавче провадження № 54202016 (а. с. 100).

16 липня 2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2289/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В., відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Форінт», а ТОВ «ФК «Форінт» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року (а. с. 171).

11 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «ФК «Фінрайт» укладено договір № 147, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форінт» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт», а ТОВ «ФК «Фінрайт» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року (а. с. 175 179).

12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінрайт» відступило ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 набула право вимоги заборгованості за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року (а. с. 181).

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першої статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, виходячи зі змісту статтей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження№ 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що у ТОВ ФК Форінт право вимоги за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року виникло на підставі нотаріально посвідченого договору № 2289/К від 16 липня 2020 року, а договір від 11 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «ФК «Фінрайт» та договір від 12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ОСОБА_5 украдено в простій письмовій формі, отже останні договори є нікчемними, однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки правочин на підставі якого виникло зобов`язання є кредитний договір № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року, який був вчинений у простій письмовій формі.

Оскільки факт переходу до ОСОБА_5 права вимоги на підставі договору від 12 лютого 2021 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 57-0061004/ФКВ-08 від 29 травня 2008 року підтверджується належними доказами, заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина першої статті 376 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчих документах з виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року у справі № 643/15314/13-ц, а саме здійснити заміну сторони стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника ОСОБА_1 , (код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс судового рішення складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

О.М.Хорошевський