Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1559/21

Провадження № 2-о/439/93/21

21 вересня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Мартинюк О.С.,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Бродівський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бродівський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту смерті, ухвалив таке рішення.

Заявник - ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: Україна, Автономна Республіка Крим, місто Севастополь.

Стислий виклад позиції заявника.

Заявник зазначає, що він є онуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно.

Заявник вказує, що ОСОБА_3 відповідно до заповіту посвідченого секретарем Пониковицької сільської ради Бродівського району Львівської області заповіла своє майно на випадок смерті в рівних частинах: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та заявнику.

Заявник наголошує, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер - ОСОБА_4 . Водночас згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 травня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Заявник мотивує, для прийняття усієї спадщини після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нотаріуса. Проте заявнику відмовлено в оформленні через те, що свідоцтво ОСОБА_2 видане на тимчасово окупованій території України, та роз`яснено право звернутися в Бродівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка згідно законодавства України.

Заявник акцентує, що звертався в Бродівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , та роз`яснено право на звернення до суду для встановлення фату смерті особи. Заявник звертає увагу, що у зв`язку із тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, він не може отримати свідоцтво про смерть відповідно зразка, згідно чинного законодавства України. Відтак не може реалізувати свої спадкові права.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі.

13.09.2021 року - надійшла заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

20.09.2021 заявником подано до суду клопотання про долучення додаткових доказів.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Заінтересована особа: Бродівський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином, у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, встановлених Законом.

Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.04.2017 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 353421 від 30.12.2005 року (а.с. 14).

ОСОБА_3 заповіла усе своє майно: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом, який зареєстрований в реєстрі за № 29 від 13.12.1996 року та посвідчений секретарем Пониковицької сільської ради Бродівського району Львівської області Бенедик Г.М. (а.с. 12).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13.04.2007 року (а.с. 8).

Як вбачається із документу під назвою «Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18 травня 2021 року», яке видане Сімферопольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та документу «Медичне свідоцтво про смерть серії 67 № 017047 від 07 травня 2021 року» - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 об 09 годині 15 хвилин, внаслідок: гострої серцево-судинної недостатності, гострого перитоніту, гострої язви дванадцятиперстної кишки.

Встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідним братом ОСОБА_2 .

За змістом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За законодавчим приписом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами статтей 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормою частини 3 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із частиною 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Імперативним приписом частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до частини 3-4 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Вимогами пункту 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Законодавчими нормами частини 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

За змістом частини 2 статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як. наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальниших прав, що їм належать.

За даних обставин справи, ключове значення, яке враховується судом при встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника, є дотримання вимог статті 294 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території.

Судом під час судового засідання встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 , оскільки позбавлений можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, із заявою про встановлення факту смерті двоюрідної сестри - ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. А саме: місто Севастополь, Автономна республіка Крим, Україна, яке віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Всебічно та повно встановивши обставини справи на основі достатніх, достовірних допустимих та належних доказів, суд приходить до переконання, що факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Севастополь, Автономна республіка Крим, Україна, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у віці 49 років, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, гострий перитоніт, гостра язви дванадцятиперстної кишки.

У свою чергу беручи до уваги вимоги частин 2-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті у заявника наявні об`єктивні перешкоди.

Враховуючи наявні обставини справи, наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту, який має юридичне значення щодо якого заявник звернулася з відповідною заявою. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Керуючись статтями 4, 76-89, 258-259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 5 ст. 272, 273, 293-294, 317, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Севастополь, Автономна республіка Крим, Україна, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у віці 49 років, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, гострий перитоніт, гостра язви дванадцятиперстної кишки.

За вимогами частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 15.5 частини 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Бродівський відділ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), , місцезнаходження: Львівська область, м. Броди, вул. М. Кривоноса, 22.

Повне судове рішення складено 21.09.2021.

Суддя Б.М. Петейчук