Справа № 490/840/21
н/п 2/490/2392/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року у сумі 75 960,00 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала на те, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, заборгованість за якими станом на 02 лютого 2019 року становить 75 966 грн 00 коп. З огляду на зазначене, посилаючись на припис статті 196 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року у сумі 75 960,00 грн та судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2021 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Від позивача ОСОБА_1 до суду подано заяву, в якій вона просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився з невідомих суду причин.

Зважаючи на бажання позивача про розгляд справи без її участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2014 року у справі №487/4315/14-ц (провадження № 2/487/1851/14) на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј усіх видів його заробітку, доходу щомісячно починаючи стягувати з 28 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

17 липня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2/487/1851/14 на виконання цього рішення суду.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2020 року у справі №487/2815/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за пероід з 01 січня 2015 року до 21 грудня 2018 року у сумі 75 806 грн 00 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2021 року у справі №487/2815/20 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі №487/2815/20 залишено без задоволення (ухвала наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Надалі рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2018 року у справі № 487/1792/16-ц визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом, з батьком ОСОБА_2 . Це рішення набрало законної сили 02 лютого 2019 року (рішення наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 487/3144/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (рішення наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року у справі №487/5463/19 (частково скасоване постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року) припинено з 02 лютого 2019 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2/487/1851/14, виданим 17 липня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, починаючи з 28 квітня 2014 року і до повноліття дитини. Це рішення наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України. До таких способів віднесено, зокрема, сплата аліментів за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Зміст цієї норми вказує на те, що право отримати пеню за прострочені аліменти має право одержувач таких аліментів.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 до 02 лютого 2019 року проживав разом із матірю ОСОБА_1 , а починаючи з 02 лютого 2019 року у судовому порядку визначено місце проживання дитини разом із батьком ОСОБА_2 . З цього ж часу припинено і стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 .

Отже, починаючи з 02 лютого 2019 року ОСОБА_1 не є отримувачем аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За період з 01 січня 2015 року до 21 грудня 2018 року у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 75 806 грн 00 коп. З огляду на це за рішенням суду з нього на користь позивачки стягнуто пеню у розмірі 75 806 грн 00 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року, то суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (частини перша та друга статті 179 Сімейного кодексу України).

Стягнення пені за прострочену заборгованість по аліментам є мірою відповідальності за невиконання платником аліментів обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини та сплати на її користь аліментів.

Відтак, і суми пені за прострочену заборгованість зі сплати аліментів також є власністю дитини та має бути використана виключно у інтересах дитини. Право на отримання сум пені має прав лише отримувач аліментів.

Оскільки ОСОБА_1 починаючи з 02 лютого 2019 року не є отримувачем аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а є платником таких аліментів у справі №487/3144/19), а дитини проживає разом із батьком, право на отримання від ОСОБА_2 у період з 02 лютого 2019 року до 31 грудня 2020 року пені за несплату аліментів у неї також відсутнє.

Що стосується періоду з 01 січня 2019 року до 02 лютого 2019 року, то з огляду на наявність між сторонами спору щодо місця проживання дитини, який у цей час розглядався у суді, вважати, що заборгованість зі сплати аліментів за цей період у ОСОБА_2 виникла з його вини, у суду відсутні. Тому пеня за цей період стягнення не підлягає.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року у сумі 75 960 грн 00 коп.

За такого у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтями 18, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року у сумі 75 960 грн 00 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох