Справа №: 343/459/21
Провадження №: 2/0343/300/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Керніцького І.І.,
секретаря - Оленюк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, суд, -
Ухвалою судді від 16 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі зі стадії підготовчого провадження.
Ухвалою судді від 07 квітня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивачі не з`явилися, скерували на адресу суду заяви, відповідно до яких заявлений позов підтримують, просять його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Розгляд справи проводити у їхній відсутності (а.с.70-71).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідомлення про відправлення судових повісток про виклик до суду, повернутих у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.58,61,64), а також оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судове засідання (а.с.55,68). У встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву відповідач не надав.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивачі посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21554994 від 15.01.2009 (а.с.14) на підставі свідоцтва про право власності на спадщину №2275 від, посвідченого 05.11.2008 державним нотаріусом Долинської міської ДНК Белей Е.І., ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності належить по Ѕ частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта обстеження на предмет затоплення квартири АДРЕСА_1 , складеного ТзОВ «Нова Долина» від 03.02.2021 та доданих до нього фотознімків (а.с.16-27) встановлено, що при обстеженні квартири виявлено мокрі плями на стелі, окремі плити впали від розмокання (стеля типу «Армстронг») по всій площі квартири. На стіні в коридорі видніються мокрі плями в напрямку від стелі до підлоги. На підлозі по всій квартирі наявні пліми води. Оглядаючи туалет, виявлено просідання безшовної пластикової вагонки на одному з`єднанні. З`ясовуючи причину затоплення додатково було проведено огляд квартири, розташованої на третьому поверсі (кв. №36 ОСОБА_3 ) та з`ясовано, що орієнтовано о 06:00 год 03.02.2021 в квартирі АДРЕСА_4 розгерметизувалась запінена арматура (шаровий кран тріснув на з`єднані двох частин), в наслідок чого сталось витікання води. На момент розгерметизації системи водопостачання вище вказаної квартири власники були відсутні.
З матеріалів справи також встановлено про те, що внаслідок залиття квартири було пошкоджено меблі, телевізор, холодильник та одяг позивачів.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Відповідно достатті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбаченіЦивільним кодексом України.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.
Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 201/658/16-ц.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
Так, згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою.
В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідач суду не надав.
Акт, складений працівниками обслуговуючого будинку підприємства, які уповноважені Законом здійснювати огляд (обстеження) квартири, відповідний доказ у передбаченому Законом порядку недійсним не визнавався, стороною відповідача не спростований, при цьому він містить конкретну інформацію щодо предмета доказування, і не суперечить іншим доказам.
Крім того, судом враховується та обставина, що наданий акт є лише одним із доказів, однак не єдиним, що підтверджує факт залиття квартири позивачів та її причину внаслідок недбалості відповідача як власника квартири АДРЕСА_4 , й підтверджуються актом обстеження на предмет затоплення квартири від 03.02.2021 (а.с.16), те, що квартира відповідача знаходиться поверхом вище над квартирою позивачів, і подальшому ніяким чином це неспростовано.
Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа №759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимогстатей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до положень ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи.
Згідно з ч.5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Позивачами доведено наявність шкоди і її розмір.
Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоч це є їхнім процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди; не скористався своїм правом щодо доведення відсутності його вини у залитті квартири позивачів. Відтак, він несе відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття.
Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності встановивши, що позивачі довели розмір завданої шкоди у вказаній частині, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд дійшов висновку, що завдана позивачам шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначаєтьсястаттею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.
Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представництво у суді адвокат Кажук В.Б. здійснював на підставі свідоцтва про право на занняття адвокатською діяльністю (а.с.35.)
На підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу представником позивача надано:
- договір про надання правничої допомоги від 11.01.2021 (а.с.37);
- акт виконаних робіт від 11.03.2021, відповідно до якого вартість послуг за надання юридичних консультацій в період підготовки позову, аналіз та вивчення судової практики по аналогічних справах, збір документів становить 300 грн, та вартість послуг за написання позову, укомплектування його додатками, представництво клієнта в суді становить 1700 грн, на загальну суму 2000,00 грн (а.с.36).
Таким чином, представник позивача надав суду акт виконаних робіт, що підтверджує обсяг, вартість наданих послуг та витрат адвоката, необхідних для надання правової допомоги.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн також підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі та керуючись ст.ст.12,13,81,247,259 263,265,268,273,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп сплаченого судового збору згідно з квитанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_6 , жителька АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_4 .

Суддя Долинського районного суду І.І.Керніцький