справа № 758/3801/21
провадження № 2/366/471/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів, адвоката Семака А.Я.,

розглянувши у загальному позовному провадженні в смт. Іванків у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно за законом,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась з позовом до відповідачів у якому просила:

1)Встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з 01.11.2009 по 25.08.2020;

2)Встановити факт її постійного проживання в ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 01.11.2009 по 25.08.2020;

3)Визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємицею четвертої черги, після смерті ОСОБА_4 ;

4)Визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має кадастровий номер :01:006:0002, в порядку спадкування за законом, як спадкоємицею четвертої черги, після смерті ОСОБА_4 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з листопада 2009 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали сім`єю, як чоловік і жінка.

В цей же час вони придбали будинок та земельну ділянку біля нього, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Право власності у відповідних договорах купівлі-продажу від 14.11.2017 визначене по Ѕ частині за кожним з них. Також вони придбали автомобіль ВАЗ 2109 1998 р.в., р.н. НОМЕР_1 .

23.06.2013 вони здійснили обряд вінчання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Позивач зазначає, що має право на спадкування у відповідності зі ст. 1264 ЦК України. Набуте у період проживання без реєстрації шлюбу майно, згідно ст. 74 ч.1 СК України, належить їм на праві спільної сумісної власності. Спадкоємці ОСОБА_4 , відповідачі по справі, заперечують її право власності на Ѕ частину автомобіля та житловий будинок.

Враховуючи викладене вище позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, враховуючи зазначене у позові та судовому засіданні.

Рух справи

25.03.2021 позовна заява надійшла до Подільського районного суду м. Києва

29.03.2021 суддею Подільського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

13.05.2021 справа надійшла до Іванківського районного суду Київської області.

18.05.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначене на 17.06.2021, яке, за клопотанням сторін відкладене на 14.07.2021.

14.07.2021 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого у нарадчій кімнаті в іншій справі, наступне засідання призначене на 10.08.2021.

10.08.2021 надійшов відзив на позов, долучено документи, які посвідчують особу відповідачки, засідання відкладене на 21.09.2021, яке, через неявку сторін, відкладене на 22.10.2021.

22.10.2021 підготовче судове засідання закрите, призначено розгляд справи по суті на 22.11.2021. За клопотанням сторін оголошено перерву доля підготовки до дебатів до 17.12.2021.

Позиції сторін

Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини та докази, зазначені у позовній заяві.

Відповідачі у судовому засіданні позовних вимог не визнали. Зазначили, що не визнають факту, що позивач була «цивільною дружиною» їх батька, вони не проживали разом, а тому не визнають і її права на спадкове майно, яке залишилось після його смерті. Свої аргументи виклали у відзиві на позов, які, крім іншого, зводяться до того, що позивач у будь якому разі може бути спадкоємцем лише 4-ї черги, а вони є спадкоємцями першої черги. ( а.с.88-89).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Тальнівської державної нотаріальної контори центрального міжрегіонального управління юстиції Космін О.В. у судове засідання не з*явився, направивши до суду лист, у якому просили суд розглядати справу без їх участі. Проте суд вважає за необхідне зазначити, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій або державної реєстрації може бути оскаржена у судовому порядку. Нотаріус у спадкових справах є тільки посадовою особою, яка здійснює відповідні повноваження покладені на неї законом. З огляду на те, що покладання на них будь-яких обов`язків не допускається, а предметом розгляду справи є лише встановлення факту проживання позивача з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, як спадкоємицею четвертої черги, це свідчить про те, що ухвалене у справі рішення суду не може вплинути на його права та обов`язки. Відтак, зазначення нотаріуса у позові третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є, як мінімум, зайвим.

Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 від 27.08.2020.

Після його смерті постало питання спадкування належного йому майна.

Відповідачі є його дітьми, які, як вбачається з постанови нотаріуса від 12.03.2021, будучи спадкоємцями першої черги за законом, подали заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька.

З матір`ю відповідачів, ОСОБА_5 , шлюб, зареєстрований з ОСОБА_4 , був розірваний 22.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 25.04.2012.

Позивачка не перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1992, що підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.11.1992.

Позивачка стверджує, що з ОСОБА_4 вони стали проживати однією сім`єю з 01.11.2009.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . Проте постановою від 12.03.2021 № 180/02-31 їй було відмовлено у зв`язку з наявністю спадкоємців першої черги та не встановлення факту, що підтверджує факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 .

З наданих суду копій трудових книжок вбачається, що ОСОБА_4 офіційно не працював з 01.09.2007 ( а.с.45-46). Проте сторонами не оспорюється той факт, що він працював неофіційно на об`єктах будівництва. Позивач до цього часу працює ( а.с.48-49).

Судом вивчено письмове пояснення ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_5, яке зводиться до того, що вона саме від ОСОБА_1 дізналася про смерть ОСОБА_4 , свого двоюрідного брата. Їй відомо про те, що ОСОБА_4 восени 2017 отримав наперед за 5 років гроші за паї для купівлі хати під Києвом: Казав, що 35000 грн. дали готівкою, і 25000 грн. мали перерахувати на банківську картку ( а.с.120).

Судом вивчено письмове пояснення ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_4, яке зводиться до того, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_4 , а відповідачі їх діти. Від ОСОБА_4 знала, що життя з ОСОБА_1 не ладналося. У позовній заяві про розірвання шлюбу від 11.08.2009 ОСОБА_4 тоді вказав , що тимчасово проживає по АДРЕСА_2 , тобто за місце проживання позивачки ( а.с.124).

З договорів купівлі-продажу вбачається, що 14.11.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 придбали будинок та земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 ( а.с.24-33). При цьому суд звертає увагу, що зазначена нерухомість придбана ними у рівних частках кожним ( по Ѕ частці). При цьому розмір жилої площі будинку ( 15,8 м.кв.) свідчить про те, що проживати там мали спільно, бо окремо це не можливо.

23.06.2013 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 здійснили обряд «вінчання» у церкві, що підтверджено наданими суду фотографіями ( а.с. 34, 35).

13.04.2019 ОСОБА_4 придбав автомобіль ВАЗ 2109, 1998 р.в., н.з. НОМЕР_5 (а.с.42,43).

У судовому засіданні були допитані свідки.

Зокрема, позивач, будучи за її клопотанням допитаною у якості свідка зазначила, що познайомилась з ОСОБА_4 у 2009 році за неприємних обставин (сталася ДТП з вини її сина і ОСОБА_4 був потерпілим). Вона стала їздити до нього в лікарню. Після лікарні вони забрали з сином його до себе. Він розлучився. Стали жити разом. Проживали у її будинку по АДРЕСА_2 . Він був зареєстрований у Черкаській області, а працював неофіційно у різних місцях в м. Києві. У 2017 купили будинок та землю в с. Соснівка. Планували багато, робили всередині ремонт. Не встигли поставити огорожу через брак коштів. Десь за місяць до його смерті він влаштувався на роботу офіційну. Взагалі із спадкового майна їй потрібно лише половина будинку та земельних ділянок біля нього, які належали ОСОБА_4 , а також автомобіль. На паї чи щось інше не претендує.

Відповідачі, які також були допитані за їх клопотанням у якості свідків, у судовому засіданні зазначили, що фактично дуже рідко спілкувалися з батьком. Фактично були ображені на нього. Проти визнання за позивачкою статусу «цивільної дружини». Пропонували їй сплатити їм певну суму коштів за те майно, на яке вона претендує. Домовленості не досягли.

Свідок ОСОБА_8 , який живе по АДРЕСА_2 , дав показання про те, що вдома він у позивачки не був. Але знає, що вони з ОСОБА_4 жили разом, як співмешканці. Десь з 2009-2010 років. Знає, бо якийсь час вони з ОСОБА_4 разом працювали (робота була пов`язана з охороною конфіскованих автомобілів), потім на об`єктах будівництва. На вулиці Чигиринській він бачив його практично до самої смерті.

Свідок ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_3 , дав показання про те, що вона познайомилась з ОСОБА_4 приблизно в 2010-2011 році, як із сусідом. Фактично жили поряд 10 років. Він, будучи зварювальником, міг на її прохання щось допомогти . Іноді їздили з Києва додому на одному автобусі з метро Мінської, коли їхали кожен зі своєї роботи. Вдома у позивачки він багато чого робив: жив там, робив ремонт, набудував арок і т.п. Для неї було очевидно, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були подружжям.

Свідок ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_1 , дала показання, що вона познайомилась з позивачкою та ОСОБА_4 , коли вона купили в с. Соснівка будинок, який межує з її господарством. Вважала їх чоловіком і дружиною. Вони приїхали, розпахали город, облагородили сад, ремонтували будинок, в т.ч. дах. Приїздили туди у теплу пору року та на вихідних. Лише після смерті ОСОБА_4 дізналася, що хата на двох і вони не розписані.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні дала показання про те, що вона є тіткою ОСОБА_4 . Знає, що він жив з позивачкою, але періодично. Його речі могли виставити. Вони з позивачкою дійсно вінчались, але офіційно не одружились. Знає, що він хотів купити будинок у місцевості, де народився.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначив, що знав ОСОБА_4 , як знає і позивачку. ОСОБА_4 заробляв тим, що робив «євроремонти». Останні пару років тісно не спілкувались, але знав, що вони купували будинок в с. Соснівка «пополам». Вважав їх парою.

П.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц висловлено правову позицію, що «Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, про це зазначено у Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.

Все наведене вище, досліджені докази ( документи, показання свідків) свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дійсно проживали однією сім`єю з осені 2009 (01.11.2009) до його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Всі наведені вище факти свідчать на користь саме такого висновку. Негаразди можуть мати місце у будь якій сім`ї, проте жодним належним та допустимим доказом цей факт не спростований. Відтак перша позовна вимога підлягає задоволенню.

Що стосується другої вимоги про встановлення факту постійного їх проживання у цей період за адресою АДРЕСА_1 з 01.11.2009 по 25.08.2020, то це не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, так як і свідки, і сама позивач стверджувала, що вони жили разом і по АДРЕСА_2 ( у позивача), та й будинок по АДРЕСА_1 був придбаний лише у листопаді 2017, і використовувався ними як дача. Підтвердження їх проживання у ньому до цієї дати суду не надано.

Щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі залишення спадкодавцем заповіту на користь цивільної дружини або чоловіка означає, що він самостійно реалізував свою волю з приводу всього майна (як повністю, так і в частині), і права (а разом з ними і певні обов`язки) переходять у власність цивільної дружини або чоловіка. ОСОБА_4 заповіту не залишив.

Згідно ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, визначено, що проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без шлюбу не являє собою підставу для виникнення у цих суб`єктів прав, а також обов`язків подружжя. Тобто неможливо прирівнювати цивільного чоловіка або дружину до спадкоємців першої черги за законом. Безпосередню участь в отриманні спадщини один з подружжя «цивільного шлюбу», який пережив другого, зможе взяти тільки у випадку, якщо немає спадкоємців попередніх черг. Вони можуть прийняти спадщину відповідно до п. 1 ст 1264 ЦК України як спадкоємці 4-тої черги шляхом проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців отримує за законом повне право на спадкування у тому випадку, якщо немає спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

В даному випадку, крім позивачки, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подали його діти, відповідачі у справі, які є спадкоємцями першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Відтак, за наявності спадкоємців першої черги, суд не має підстав для визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем четвертої черги за законом.

Суд також зазначає, що у ст. 74 СК України вказано

Але при цьому в статті 74 СК України передбачено, що «Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними».

Наявність факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без шлюбу встановлена може бути в судовому порядку, як і визнання майна як спільної сумісної власності подружжя.

У статті 61 СКУ закріплена правова презумпція, що все майно, яке подружжя набуло під час перебування у шлюбі, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо між ними немає інших домовленостей, оформлених письмовими договорами. Суд звертає увагу, що у зазначених вище договорах купівлі-продажу домоволодіння та земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 , сторони, зокрема і покупці ( ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ), які, як встановлено судом на час укладення договорів проживали як однією сім`єю без реєстрації шлюбу, фактично узгодили рівність своїх прав, зазначивши, що кожному з них належить рівна частина придбаного майна. Щодо автомобіля , певно з огляду на специфіку предмета договору, такий підхід не був застосований і стороною договору був зазначений лише ОСОБА_4 . Як вбачається з позову жодних позовних вимог з приводу придбаного автомобіля позивач не заявляла.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України «судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Фактично судом задоволена лише одна позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 протягом певного періоду. На час подання позову з такої вимоги сплачувався судовий збір у сумі 454 грн. Відповідно з кожного відповідача має бути стягнуто на користь позивачки по 227 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_6 однією сім`єю з ОСОБА_4 з 01.11.2009 по 25 серпня 2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору (по 227 грн. з кожного).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Найменування сторін та їх місцезнаходження

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 (

АДРЕСА_4 )

ОСОБА_3 (

АДРЕСА_4 )

Суддя Н.П. Слободян