Провадження № 2/369/2518/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2021 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участі секретаря судового засідання Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення та повернення в попередній стан самостійно зайнятої частини земельної ділянки і стягнення завданої матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 818236 від 18 березня 2008 року, з кадастровим номером :01:036:0052, загальною площею 0,1068 га. в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - земельна ділянка).

12 липня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 , який являється сусідом позивача і є власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:036:0059) площею 0,0672 га по АДРЕСА_1 , про що свідчить Державний акт на право власності відповідача на земельну ділянку серія ЯЕ № 972061 від 10 лютого року, вищевказана земельна ділянка позивача була частково самовільно захоплена за допомогою квартирантів відповідача.

Межі земельної ділянки позивача грубо порушені відповідачем гр. ОСОБА_2 , зрізані межові знаки на яких були приварені секції огорожі, які були встановлені ще батьком позивача.

Відповідачем захоплено 12 метрів квадратних частини моєї земельної ділянки.

При цьому відповідачем зазначеними вище хуліганськими діями позивачу спричинено матеріальні збитки, на загальну суму 46 187, 80 гривень.

Тому позивач просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , з кадастровим номером :01:036:0052, загальною площею 0,1068 га. в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не вчиняти перешкоди у користуванні земельною ділянкою і повернути у попередній стан зрізаний металевий паркан довжиною 15 метрів погонних у кількості п`яти секцій в окрашеному стальному кутнику 45*45*5 мм., п`ять сталевих стовпів довжиною 2,20 метрів погонних кожен з швелера № 18, який огороджував земельну ділянку.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за незаконно зрізаний мій металевий паркан довжиною 15 метрів погонних у кількості п`яти секцій, (зрізано п`ять сталевих стовпів довжиною 2,20 метрів погонних кожен з швелера № 18, та п`яти секцій огорожі розмірами 1500*2800 мм.) в сумі 46 187грн. 80 коп. (сорок шість тисяч сто вісімдесят сім грн. 80 коп.) відповідно до зведеного кошторисного розрахунку, виконаного кваліфікаційним інженером проектувальником.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року (головуюча суддя Пінкевич Н.С.) відкрито провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив згідно якого, зазначив що вимоги позивача безпідставними і незаконними.

Жодних перешкод позивачу у користуванні земельних ділянок відповідач не чинив. Навпаки, це позивач самовільно, в порушення закону встановив на його земельній ділянці паркан, який складався із проіржавілих трьох металевих стовпів та двох таких же металевих секцій. Оскільки, зазначений паркан був встановлений незаконно, знаходився на земельній глянці відповідача, в силу своєї зношеності створював небезпеку для відповідача та членів його сім`ї, заріс бур`яном, травою, і все це та інше сміття сипалось на мою земельну ділянку відповідача, чинячи йому незручності та перешкоджаючи повноцінно користуватись земельною ділянкою, відповідач зрізав даний паркан.

Посилання позивача на Акти обстеження земельної ділянки від 15травня 2019 року та від 19.08.2006р як на докази самовільного зайняття його земельної ділянки є безпідставними, оскільки такі докази у актах відсутні. А зміст даних Актів викладений позивачем у власній інтерпретації і не відповідає дійсності.

Межі земельних ділянок позивачем не порушено, межові знаки знаходяться на місці, що підтверджується актом про встановлення меж в натурі.

Тому відповідач просив відмовити у вимогах позову.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року у справі була призначена судова експертиза.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 року дана справа передана в провадження судді Волчка А.Я.

Ухвалою суд від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності проти вимог позову заперечував.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 818236 від 18 березня 2008 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:036:0052) площею 0,1068 га в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки із кадастровий номер :01:036:0059 площею 0,0672 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 972061 від 10 лютого 2010 року.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №369/10454/19 від 20.01.2021 № 11024/20-41/11025/20-43 було встановлено що фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0059, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 не відповідають межам з документації із землеустрою, на підставі якої здійснювалось формування та державна реєстрація земельної ділянки.

Невідповідність полягає у зміщенні фактичних меж, визначених за результатами проведених топографо-геодезичних робіт відносно меж координат, наявних в базі даних Державного земельного кадастру, що в Додатках №№1, 2 до висновку зображено стрілками та цифрами відповідного кольору:

- з північно-західної сторони фактичні межі земельної ділянки зміщені на відстані від 0,28 м до 0,6 м у внутрішній бік земельної ділянки, тобто площа користування зменшується;

- з південно-східної та західної сторін фактичні межі земельної ділянки зміщені на відстані від 0,07 м до 1,36 м у зовнішній бік земельної ділянки, тобто площа користування збільшується;

- зі східної сторони фактичні межі земельної ділянки зміщені на відстані від 0,19 м до 0,36 м у внутрішній бік земельної ділянки, тобто площа користування зменшується;

Фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0059, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 , визначена за результатами проведених топографо-геодезичних робіт становить 0,0672 га та відповідає площі, вказаній у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (дата формування 18.02.2020, номер витягу НВ-020).

Фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0052, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 не відповідають межам з документації із землеустрою, на підставі якої здійснювалось формування та державна реєстрація земельної ділянки.

Невідповідність полягає у зміщенні фактичних меж, визначених за результатами проведених топографо-геодезичних робіт, відносно меж (координат, наявних в базі даних Державного земельного кадастру), що в Додатках №№1, 2 до висновку зображено стрілками та цифрами відповідні кольору:

- з північної сторони фактичні межі земельної ділянки зміщені на відстані від 0,07 м до 0,56 м у внутрішній бік земельної ділянки, тобто площ користування зменшується та на 0,19 м у зовнішній бік земельної ділянки, тобто площа користування збільшується;

- зі східної, південної та західної сторін фактичні межі земельної ділянці зміщені на відстані від 0,15 м до 1,74 м у зовнішній бік земельної ділянки, тобто площа користування збільшується;

Фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0052, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 , визначена за результатами проведених топографо-геодезичних робіт становить 0,1117 га та не відповідає площі вказаній у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 818326 від 18.03.2008 0,1068 га. Різниця становить 0,0049 га або 49 м2.

За результатами зіставлення візуально-інструментального обстеження та даних таблиць №1 та №2 зрізи швелерів, що спостерігаються на відрізку лінії орієнтовної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , мають № 16.

Згідно результатів обстеження на відрізку лінії орієнтовної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 зрізано три швелери АДРЕСА_3 .

Оскільки об`єкт дослідження (огорожа на відрізку лінії орієнтовної межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) відсутній, тому визначити конструкцію огорожі неможливо. А відповідно дослідження, щодо визначення кількості секцій огорожі на відрізку ліній поперечних зрізів швелерів не проводиться.

Виявлено порушення меж (визначених документацією із землеустрою) земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0059.

Дане порушення полягає:

- у розміщенні паркану із хвильового азбестоцементного шиферу та дерев`яного паркану на фундаменті площею 0,0003 га (3м2), належних позивачу гр. ОСОБА_1 , (власник земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0052) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:036:0059.

- у розташуванні частини будівлі гаражу площею 0,0001 га (1м2) належного позивачу гр. ОСОБА_1 (власник земельної ділянки з кадастровим номером :01:036:0052) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:036:0059.

В Додатках №№1, 2 вищезгадані площі заштриховані похилими лініями рожевого кольору та позначені «S1=0.0001 га» та «S2=0.0003 га», на Рис. 8 та 9 з Дослідницькій частині висновку зображені з відповідними промірами та координатами.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.

За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Перевіривши надані сторонами докази, у тому числі висновок експертів, належно їх оцінивши, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову, оскільки позивачем не було надано доказів того, що відповідачем здійснюються перешкоди у користуванні у його земельною ділянкою.

Більш того, висновком судових експертів було встановлено що фактична площа земельної ділянки позивача не відповідає площі вказаній у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 818326 від 18.03.2008, та відповідно збільшена на 0,0049 га або 49 м2.

Також експертами було встановлено порушення меж (визначених документацією із землеустрою) земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :01:036:0059 зі сторони позивача, що зазначено у висновку та відповідно не встановлено порушень меж земельної ділянки позивача зі сторони відповідача.

Наведене дає суду підстав вважати про відсутність порушених прав позивача зі сторони відповідача, як суміжного землекористувача.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення та повернення в попередній стан самостійно зайнятої частини земельної ділянки і стягнення завданої матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко