Справа № 169/631/18
Провадження № 2-з/169/1/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря судового засідання Мисюка П.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви,посилаючись на те, що нею буде заявлено позов до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_3 та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Турійською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , в якій зазначила, що сестрі спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , як спадкоємцю другої черги, Турійською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , і оскільки остання має можливість здійснити його відчуження, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, то просила вжити заходів забезпечення позову, заборонивши ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначених вище житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи із принципу змагальності сторін та загальних правил розподілу тягаря доказування, обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

З огляду на вказане та враховуючи, що заявником не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, а саме того, що ОСОБА_2 , як відповідач у позові ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, може реалізувати належне їй нерухоме майно, та того, що невжиття обраних нею заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в межах предмета вищевказаного позову, то суд дійшов висновку про відсутність передбачених процесуальним законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 31 грудня 2021 року.

Головуючий