Провадження № 4-с/643/108/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Сухіни Г.Ю., боржника ОСОБА_1 , представника боржника - адвоката Синєпольської О.В., представника ОСОБА_2 адвоката Онопко В.С., представника Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шелівальник О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу адвоката Синєпольської Ольги Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Синєпольська Ольга Валеріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (далі заявник), звернулась до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України Габрієлової Н.Ю. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.08.2021 року станом на 21.08.2018 року;

- визнати нечинним та скасувати розрахунок заборгованості за сплати аліментів від 09.08.2021 року на суму 96056,59 грн., складений заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України Габрієловою Н.Ю.

В обґрунтування скарги зазначено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2001 року позов ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з заявника на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Весь час ОСОБА_5 таємно від заявника отримувала аліменти від держави, повідомивши виконавця, що заявник ухиляється від сплати аліментів. В 2016 році ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою та після тривалого судового розгляду отримала дублікат виконавчого листа на стягнення аліментів. На підставі виконавчого листа № 643/8233/16-ц від 23.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 6139557 та зроблений розрахунок заборгованості по аліментах за період з 09.04.2010 року по 21.08.2018 року в сумі 96056,59 грн. Згідно ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Проте на момент виникнення та дії правовідносин щодо сплати аліментів, норми ч. 1 ст. 194 СК України передбачали, що аліменти можуть бути стягнуті не більше як за три роки. Враховуючи наведене, розрахунок заборгованості має бути зроблений саме за три роки.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі, скаргу призначено до розгляду.

Заявник та його представник в судовому засіданні 16.12.2021 року вимоги скарги та викладені в ній доводи підтримали у повному обсязі.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Онопко В.С. в судовому засіданні 16.12.2021 року заперечував проти задоволення скарги. Заявив клопотання про залишення скарги без розгляду.

Державний виконавець в судовому засіданні 16.12.2021 року заперечував проти задоволення скарги.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В постанові від 06.06.2018 року в справі № 756/13754/14-ц (номер в ЄДРСР 74630110) Верховний Суд, розглянувши скаргу боржника на дії державного виконавця, в якій боржник (заявник) просив скасувати розрахунок заборгованості за аліментами, виконаний державним виконавцем, висловив наступні висновки щодо застосування норм права. Враховуючи законодавство України та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні скарги є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

З доводів заяви адвоката Синєпольської Ольги Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що між сторонами виконавчого провадження виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами.

Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні скарги, оскільки виниклий між сторонами виконавчого провадження спір щодо розміру заборгованості за аліментами в сумі 96056,59 грн. не може бути розглянутий в порядку розгляду скарги на дії державного виконавця, тобто в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, та підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про залишення скарги без розгляду, суд керується таким.

В обґрунтування клопотання представник ОСОБА_2 зазначив, що в провадження суду перебувала інша цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 96056,59 грн. Позов був пред`явлений 13.11.2020 року. Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про розрахунок заборгованості, починаючи з листопада 2020 року. Зі скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 18.08.2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 449 ЦПК України. За таких обставин скарга повинна бути залишена без розгляду.

ОСОБА_1 та його представник заперечували проти залишення скарги без розгляду.

Судом з матеріалів справи, а також пояснень її учасників встановлено, що заявник ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про звільнення його від вказаної вище заборгованості за аліментами у розмірі 96056,59 грн. Підстави вказаного позову не є тотожними підставам скарги.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2021 року, ухваленим в цивільній справі № 643/17692/20, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 96056,59 грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2021 року, вказане вище рішення залишено без змін.

З пояснень учасників справи, а також вказаних вище судових рішень та матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості за аліментами вбачається, що у цивільній справі № 643/17692/20 вирішувалось питання про звільнення ОСОБА_7 від тієї ж самої заборгованості за аліментами в розмірі 96056,59 грн., яку він оскаржує в даній цивільній справі вже в порядку скарги на дії державного виконавця, проте розрахованої на підставі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.08.2020 року.

В даній цивільній справі заявник просить скасувати аналогічний розрахунок заборгованості, проте від 09.08.2021 року.

Враховуючи, що розрахунок заборгованості, який є предметом даної скарги, складений саме 09.08.2021 року, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для залишення скарги без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку на її подання.

Оцінюючи інші доводи та аргументи учасників справи, а також інші надані учасниками справи докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи підстави, з яких суд відмовляє в задоволенні скарги та в задоволенні клопотання про залишення скарги без розгляду, суд не вбачає необхідності надавати детальну та ґрунтовну оцінку іншим доводам і аргументам учасників справи та іншим наданим ним доказам.

Керуючись ст. 257, 258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про залишення без розгляду скарги адвоката Синєпольської Ольги Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач: ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні скарги адвоката Синєпольської Ольги Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала в частині відмови у задоволенні скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. В частині відмови в задоволенні клопотання про залишення скарги без розгляду ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Д.А. Крівцов