Справа № 482/1287/21
Номер провадження 6/482/56/2021

У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Баранкевич В.О., секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, а саме - судового наказу по цивільній справі № 482/2172/18 від 22 листопада 2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.11.2018 року та до досягнення повноліття найстаршою дитиною, оскільки судовий наказ було втрачено нею, на сьогодні рішення суду залишається не виконаним, строк пред`явлення судового наказу до виконання не закінчився.

Учасники справи до суду не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, справа розглядається за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом від 22 листопада 2018 року, винесеним Новоодеським районним судом Миколаївської області, з ОСОБА_2 на користь заявника стягуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.11.2018 року та до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Вказаний виконавчий документ набрав законної сили 22.11.2018 року та був направлений судом на адресу заявника 23.11.2018 р.

В подальшому, заявником судовий наказ був направлений для примусового виконання рішення суду до відділу НОВООДЕСЬКого РАЙОННого ВІДДІЛу ДВС ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (м. Одеса).

Постановою державного виконавця від 30.07.2019 року виконавче провадження було завершено на підставі п.1.ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджено відповіддю НОВООДЕСЬКого РАЙОННого ВІДДІЛу ДВС ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (м. Одеса) «Щодо надання інформації» від 10.09.2021 р. за вих.. № 100/4-157112.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи № 482/2172/18 не містять оригіналу судового наказу від 22.11.2018 року, на адресу суду з органів ДВС він не повертався.

Відповідно до п. 17.4 розділу XIII ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

У Постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 6/275-08 зазначено, що законодавство України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату) його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення.

Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

За змістом ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», судовий наказ є виконавчим документом.

Строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не закінчився.

Як встановлено судом, судовий наказ у даній справі набрав законної сили і на сьогодні залишається не виконаним, строк його пред`явлення до виконання не закінчився та був втрачений.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 та видати дублікат вищевказаного виконавчого документа.

Керуючись ст. ст. 18, 247, 260-261, 353-355, п. 17.4 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , дублікат судового наказу від 22 листопада 2018 року у цивільній справі № 482/2172/18 про стягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.11.2018 року та до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий суддя: В.О. Баранкевич