Справа № 126/302/20
Провадження № 2/144/262/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря - Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, в якому просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити в актовому записі про народження №02 від 17 січня 2019 року вчиненого виконавчим комітетом М`якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області запис про батька з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 », змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », та стянути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що з липня 2017 року по вересень 2018 року позивач проживала однією сім`єю у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 , який визнав привселюдно себе йог батьком, приїздив до дитини, до року матеріально допомагав дитині, однак заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини не подав, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив- заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у позові ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява відповідно до якої вона просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме витрати на сплату судового збору, правову допомогу та витрати на оплату судової молекулярної - генетичної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від представника відповідача - адвоката Мазур С.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, позовні вимоги визнають частково, в частині стягнення аліментів просять стягувати в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_2 , а також просять відмовити у вимозі про стягнення судових витрат на послуги адвоката.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно доводів позовної заяви та не заперечується відповідачем з липня 2017 року по вересень 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю у цивільному шлюбі

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про народження останнього, серії НОМЕР_1 , виданого 17 січня 2019 року виконавчим комітетом М`якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області, батьком дитини записаний ОСОБА_4 , актовий запис №02.

Реєстрація народження дитини була проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька були внесені за вказівкою матері.

Згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України - при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно п.1 ч.3 ст.128 СК України - позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України - рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України - можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Згідно з висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС №СЕ-19/102-21/10630-БД від 03.09.2021 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: ймовірність біологічного батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає 99,99999 %.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації на батьківство суду не надано.

Тобто біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є перед судом доведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України - однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в інтересах дитини позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

За положеннями ст.134 СК України - на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Як встановлено судом батьками малолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Позивач проживає разом з дитиною, відповідач коштів на утримання дитини позивачу не надає.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України - передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено невиконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому право позивача є порушеним, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину на відповідному рівні суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Разом із тим, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України.

Судом враховані всі встановлені та підтверджені доказами обставини, що мають бути враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. 182 СК України.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України - рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.1 ст.134 ЦПК України - разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач подала до суду витяг з договору про надання професійної правочинної допомоги у цивільній справі, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та квитанцію №68 від 15.11.2021, що підтверджує сплату гонорару в розмірі 6000 гривень.

Таким чином, відповідачем доведено понесенні нею витрат на правову допомогу, в розмірі 6000 гривень, що підлягають заводовенню та стягненню з відповідач на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840,80 грн. за вимогу про встановлення батьківства, а на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів. Крім того на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені нею витрати на судову експертизу в сумі 7 614 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

Керуючись ст. ст. 125, 128, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 81, 141-142, 258- 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити в актовому записі про народження №02 від 17 січня 2019 року вчиненого виконавчим комітетом М`якохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області, запис про батька з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 », прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 , витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7 614 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень та 840,80 гривень судового збору за позовну вимогу про встановлення батьківства.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави 908,00 гривень судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя