ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 334/2883/21
провадження № 2/753/236/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж» про стягнення збитків за несвоєчасне повернення позики,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «Комплектелектромонтаж» про стягнення збитків за несвоєчасне повернення позики, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заподіяні збитки в розмірі 148 026,88 грн. заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що за договором позики, укладеним між сторонами 09.08.2022 року, позивач передав відповідачу у позику 10 000 дол. США. на строк до 09.10.2022 року. Гроші у визначений строк відповідач не повернув, у зв`язку із чим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості в розмірі 323 670 грн., при цьому 10 000 дол. США було перераховано в національну валюту і стягнуто 77 000 грн. Однак, відповідачем вказане рішення виконано не було. 01.09.2013 року було укладено договір добровільного погашення заборгованості, за умовами якого борг ТОВ «Комплектелектромонтаж» за вказаним рішенням суду від 08.10.2009 року повертає ТОВ «Електрозахист-Сервіс» по 5 000 грн. щомісячно до повного його погашення. ТОВ «Електрозахист-Сервіс» добросовісно виконувало свої зобов`язання за вказаним договором і у проміжок часу з 01.10.2013 року по 01.02.2019 року перерахувало на користь позивача 323 670 грн. Однак, у зв`язку зі зростанням курсу валют, позивач не зміг придбати за отриману суму позики 10 000 дол. США, які ним були передані ТОВ «Комплектелектромонтаж», а придбав лише 4 724,63 дол. США. Таким чином, у зв`язку із значним терміном виконання умов договору та повернення заборгованості за договором позики позивач зазнав збитки, які становлять 5 275,37 дол. США (10 000 дол. США - 4 724,63 дол. США), які становлять 148 026,63 грн., які він просить стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витратами.

10.09.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі та призначено її до слухання в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

14.09.2021 року відповідачу на його адресу місцезнаходження було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, а 16.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з наступним.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, за договором позики, укладеним між сторонами 09.08.2022 року, позивач передав відповідачу у позику 10 000 дол. США на строк до 09.10.2022 року. Гроші у визначений строк відповідач не повернув, у зв`язку із чим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості в розмірі 323 670 грн., при цьому 10 000 дол. США було перераховано в національну валюту і стягнуто 77 000 грн.

Однак, відповідачем вказане рішення виконано не було. 01.09.2013 року було укладено договір добровільного погашення заборгованості, за умовами якого борг ТОВ «Комплектелектромонтаж» за вказаним рішенням суду від 08.10.2009 року повертає ТОВ «Електрозахист-Сервіс» по 5 000 грн. щомісячно до повного його погашення. ТОВ «Електрозахист-Сервіс» добросовісно виконувало свої зобов`язання за вказаним договором і у проміжок часу з 01.10.2013 року по 01.02.2019 року перерахувало на користь позивача 323 670 грн.

Зі змісту договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 року вбачається, що, уклавши вказаний договір, сторони дійшли взаємної згоди та визначили порядок сплати ТОВ «Електрозахист-Сервіс» заборгованості в розмірі 323 759,90 грн., яка підтверджена рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року

У відповідності до умов договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 року заборгованість перед ОСОБА_1 була повністю погашена новим боржником ТОВ «Електрозахист-Сервіс» щомісячними платежами в розмірі 5000 грн., з 01.10.2013 року по 01.02.2019 року ОСОБА_1 отримав 325 000 грн., що він не заперечує у своїй позовній заяві.

Договір добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 року на час розгляду справи не оскаржений та не визнаний судом не дійсним.

Таким чином, уклавши вказаний договір, сторони тим самим фактично розстрочили виконання вказаного судового рішення частинами з певним інтервалом у часі. При цьому, вказаний договір спрямований саме на забезпечення повного виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року. Тобто шляхом укладення договору добровільного погашення заборгованості, який було погоджено і позивачем, і відповідачем, було змінено строки виконання зобов`язання, і не відбулося прострочення виконання даного грошового зобов`язання.

Крім того, судовим рішенням, яке набрало законної сили, сторонами якого були ОСОБА_1 та ТОВ «Комплектелектромонтаж», було встановлено, що укладання договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 року має місце зміна строків виконання зобов`язання (за графіком 5 000 грн. кожного календарного місця), який боржником було дотримано, і не відбулось прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням змінених строків

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки за несвоєчасне повернення позики, які полягають у курсовій різниці до долару США суми коштів наданої позивачем у борг та суми, яка була повернута позивачу.

Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року по справі №750/8676/15-ц зазначено: «Тобто, «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей б, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.08.2008 року № 0023/08/271 Nv, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 523 079 грн. 91 коп. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2014 року позов задоволено у повному обсязі. Рішення набрало чинності і виконано відповідачем у повному обсязі 20.03.2015 року.

Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання».

Як вбачається з науково-практичного коментаря ст. 22 Цивільного кодексу України, загальне поняття «збитки» складається із двох складових. По-перше, це так звана «реальна шкода», під якою коментована стаття розуміє дві групи витрат:

1) витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Це може вартість знищеної речі, інші реальні втрати, які зазнала особа у зв`язку із знищенням речі (наприклад, вартість втраченого ремонту внаслідок знищення шарового крану стояку водопостачання в квартирі та затоплення квартири) тощо.

2) Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається до уваги перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити. В останньому випадку його вартість має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо. Також під дане визначення підпадають ті грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити у зв`язку із невиконання ним зобов`язання перед третьою особою, якщо таке невиконання є наслідком порушення його цивільного права.

По-друге, поняття «збитки» включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права (наприклад, особа домовилася про надання грошей в позику під проценти, але не надала гроші в позику, оскільки боржник з нею не розрахувався. Саме сума запланованих, але неотриманих процентів в даному випадку буде складати упущену вигоду).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь 148 026,88 грн. заподіяних збитків не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки нарахована ОСОБА_1 не є збитками у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, так як сторонами було погоджено графік повернення позичених коштів. Крім того, нарахована позивачем сума не є і упущеною вигодою в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому суд не має підстав для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовлено.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення тексту рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК