Провадження № 2/761/5159/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідачка), відповідно до якого просив розірвати шлюб між ним, громадянином України та відповідачкою, громадянкою Китаю, зареєстрований 08.01.2019 Спеціальним штампом для реєстрації шлюбу Бюро цивільної адміністрації міста Чунцин Міністерства цивільних справ Китайської Народної Республіки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено шлюб. Також сторони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, спільне життя між сторонами не склалось, було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 27.02.2019, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Від відповідачки відзив не надходив.

18.03.2021 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідних клопотань до суду не надходило.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі.

Згідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08.01.2019 органом реєстрації: Спеціальним штампом для реєстрації шлюбу Бюро цивільної адміністрації міста Чунцин Міністерства цивільних справ Китайської Народної Республіки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 , засвідченим нотаріальним актом нотаріусом Сіаг Гаунмінь офісу нотаріуса міста Чунцин Китайської Народної Республіки 10.09.2019. Справжність попереднього підпису засвідчено Посольством України в Китайській Народній Республіці.

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину - доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони проживають наразі на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Судом встановлено, що місцем проживання подружжя є Україна, тому правові наслідки шлюбу сторін, зокрема, його припинення, визначаються за правом та законами України.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Відповідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Так, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України, яким затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні" № 52/5від 18.10.2000 року із змінами та доповненнями, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002, визначено порядок учинення консульської легалізації офіційних документів, складених за участю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, або таких, що від них виходять, як на території України, так і за кордоном, у тому числі і свідоцтва про укладення шлюбу.

Відповідно до п. 1.2. вказаної Інструкції, консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа.

Водночас Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року (м. Гаага), згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, з 22 грудня 2003 року.

У свою чергу положення, іноземні (китайські) офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України, зокрема, без будь-якого додаткового засвідчення, якщо вони складені на території держави, з якими Україна має відповідні дво- або багатосторонні договори (КНР в цьому переліку відсутня). Інформація щодо застосування міжнародних договорів України про правову допомогу в частині, що стосується скасування вимоги легалізації офіційних документів, виданих компетентними органами Договірних Сторін, міститься у листі Міністерства юстиції України 11.05.2010 N 26-26/291, а також за умови наявності консульської легалізації, якщо вони складені на території держав, з якими Україна не має вищезазначених договорів. Враховуючи вищезгадане, легалізація українських документів для використання на території КНР здійснюється виключно в Україні китайським консулом, українські консули здійснюють легалізацію китайських документів для використання в Україні.

Так, з метою проведення Генконсульством легалізації китайських документів для використання в Україні необхідно звернутися до державної нотаріальної контори КНР (провінцій Гуандун, Гуйчжоу, Хайнань, Хунань, Гуаньсічжуанський АР), яка має зробити офіційний, нотаріально засвідчений переклад документа (т.зв. «БІЛУ КНИГУ»), з китайської на українську/англійську/російську мови, на яку треба поставити печатку ЛЕГАЛІЗАЦІЇ/??. Цей нотаріально засвідчений переклад (т.зв. «БІЛА КНИГА») подається до одного з офісів міжнародних справ провінції, в якій робилась попередня, нотаріальна дія (т.зв. ВАЙШИБАНЬ/???), де вчиняється китайська частина легалізації, тобто ставиться відповідний китайський штамп. Після китайської частини заявник звертається до Генконсульства для завершення процедури легалізації для України, де ставиться відповідний український штамп.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що на свідоцтві про шлюб між сторонами містяться всі необхідні реквізити, які надають вказаному документу доказової сили на території України.

Положеннями ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.

Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач пояснив, що сторони з лютого 2019 року припинили спільне проживання, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін.

Відповідачка відзив до суду не надала, вказані у позові обставини не спростувала.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, які мають істотне значення.

Відповідачка зазначених обставин у встановленому законом порядку не спростувала, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.01.2019 Спеціальним штампом для реєстрації шлюбу Бюро цивільної адміністрації міста Чунцин Міністерства цивільних справ Китайської Народної Республіки (Свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 , засвідчене нотаріальним актом нотаріусом Сіаг Гаунмінь офісу нотаріуса міста Чунцин Китайської Народної Республіки 10.09.2019), - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: