Справа № 415/3292/16-ц
Провадження № 2/415/471/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 30, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500925432, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 46 475,81 грн. Відповідач, в свою чергу забов'язалась в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

30 вересня 2014 між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями.

Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 20 травня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 82 862,77 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2016 року позов ТОВ «Дата Майнінг Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 82 862 грн.

17 січня 2020 року представником відповідача надана заява про перегляд заочного рішення, яку ухвалою від 22 липня 2020 року було задоволено, праву призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 25 січня 2021 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» замінено на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідач відзиву на позов не надала, в заяві про скасування заочного рішення, представник позивача зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки кредитного договору не укладала, та жодного повідомлення про відступлення права вимоги не отримувала. Також відповідач не згодна та не визнає заборгованість у розмірі 82 862,77 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановленні наступні правовідносини та відповідні їм норми права.

16 жовтня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500925432, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 46475,81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних. Дата остаточного повернення кредиту 26 грудня 2018 року.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу, за умовами якого відступив ТОВ "Дата Майнінг Груп" право грошової вимоги по первісному кредитному договору. Дана обставина підтверджується копією договору факторингу (а.с. 14-16), копією додаткової угоди № 2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року (а.с. 17), додаток №2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року перелік кредитних договорів (а.с. 18).

10 жовтня 2016 року ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" уклали Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ", тобто Позивачу у справі належне йому право вимоги від Відповідача коштів за Кредитним договором, а Позивач - ТОВ "ФК "ЄАПБ" - набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 10 жовтня 2016 року та Додатку №1-1 одним із боржників за Договором факторингу є відповідач.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналогічні положення містить стаття 1082 ЦК України.

Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Відповідачем не надано жодного доказу, що вона сплачувала заборгованість за кредитними договорами первісному чи новому кредитору, яку вона повинна була сплачувати, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє її від обов`язку погашення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст.ст. 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконала, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки і фінансові установи не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Крім того, банки, відповідно до п. 3.4 Правил, зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти, щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Аналогічна правова позиція висловлена у висновку ВСУ у справі N 6-1746цс16 від 16.11.2016.

Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи N 6-2071 цс 16 за позовом до ПАТ "Ідея Банк", обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів".

За таких обставин, суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за обслуговування кредиту є необґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд стягує з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 500925432 від 16 жовтня 2013 року, яка виникла станом на 20 травня 2016 року та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 45 965,14 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 15 310,96 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 019,06 (61276,1/82862,77*1378) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 204, 509, 512, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 525, 526, 610-612, 625, 1049, 1054, 1082 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 30, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 30, м. Київ, ), заборгованість за кредитним договором в розмірі 61276 (шістдесят одну тисячу двісті сімдесят шість) гривень 10 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 1019 (одна тисяча дев`ятнадцять) гривень 06 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Ю. Луньова