Справа № 457/60/21
провадження №2/457/141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 22 травня 2012 року підписав заяву. Зазначає, що при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім цього, відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання Анкети-заяви, що підтверджується його особистим підписом. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. За бажанням відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок з встановленням кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 38000,00грн. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 12 листопада 2020 року має заборгованість у розмірі 36660,27 грн., з яких: 33208,25 грн. - заборгованість за тілом кредита; заборгованість за поточним тілом кредита - 0,00 грн., 3452,02 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зазначає, що на даний час відповідач не погашає заборгованість, тобто ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором. Просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 36660,27 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ним було використано з 10 серпня 2017 року суму коштів в розмірі 38 474, 69 грн. Водночас в період з 01 вересня 2019 року по 12 листопада 2020 року ним кредитні кошти не використовувались взагалі, проте було внесено на погашення кредитної заборгованості в цей період коштів на загальну суму 48 614, 04 грн. Загалом за весь період укладеного договору він сплатив грошових коштів на погашення заборгованості у сумі 100136, 84 грн.

На поданий відзив позивачем було надано відповідь, в якому просить задоволити позовні вимоги. Вказує, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання, відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором про надання банківських послуг. Відповідач користувався грошима,а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки таке користування неможливе без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки вбачається що заборгованість за договором була частково сплаченою., після чого відповідач знов користувався кредитними коштами. Твердження відповідача про те, що він не знав умов кредитування спростовуються тим, що відповідач визнав свої зобов`язання за договором, так як певний період часу виконував такі належним чином.

У судове засідання сторона позивача не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою № б/н, на підставі якої йому було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 10 серпня 2017 року, термін дії 05/21.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за кредитною картою № НОМЕР_1 відбувся 10 серпня 2017 року з встановленням кредитного ліміту в розмірі 38 000,00 грн., який 27 липня 2018 року був зменшений до 0,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, наданих банком, станом на 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 36660,27 грн., яка складається з: 33208,25 грн. - заборгованість за тілом кредита; 3452,01 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві від 22 травня 2012 року зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Тобто при підписанні Анкети-заяви, відповідач отримав та ознайомився з інформацією про суму встановленого кредитного ліміту та умови кредитування, та в погодження таких він засвідчив особистим підписом.

Так, з наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н від 22 травня 2012 року, станом на 12 листопада 2020 року борг ОСОБА_1 по даному кредитному договору становить суму в розмірі 36660,27 грн.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 10 серпня 2017 року на кредитну карту відповідача встановлено кредитний ліміт у розмірі 38000 грн. та з цього дня ним почали проводитись зняття готівки з картки, розрахунки за продукти і товари та інше.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , за період з 10 серпня 2017 року по 01 січня 2018 рік останнім витрачено кредитних коштів в сумі 39 477,69 грн., після чого до 12 листопада 2020 року жодного використання коштів ним не здійснювалось та частково здійснювалось погашення вказаної кредитної заборгованості.

Окрім цього, згідно з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 10 серпня 2017 року по 12 листопада 2020 року вбачається, що клієнтом витрачені кредитні кошти в сумі 39 477,69 грн., а внесено на погашення заборгованості 99 851,29 грн., що в рази більше, ніж витрачено.

Тому з зазначеного позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором станом на 12 листопад 2020 року та виписки по рахунку, вбачається, що в період з 10 серпня 2017 року по 12 листопада 2020 року сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) не перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів, оскільки станом на цю дату відсутня заборгованість перед банком, так як відповідач повернув позикодавцеві суму коштів, яка перевищує суму позики.

Доказів того, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по простроченому тілу кредиту, позивачем, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, надано не було, а отже у даному випадку позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 36660,27 грн. перед банком.

Враховуючи різницю між сумою коштів погашених на рахунок заборгованості по кредиту і простроченим тілом кредиту, слід дійти висновку, що станом на 12 листопада 2020 року заборгованість відповідача перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки сума погашеної заборгованості за договором перевищує суму простроченого тіла кредиту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 36660,27 грн. станом на 12 листопада 2020 року задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: вул.. Грушевського, 1Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: В. І. Марчук